Справа № 478/402/26 Провадження № 2/478/333/2026 	

Р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2026 року с-ще Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого судді Томашевського О.О.,
за участю:
секретаря судового засідання Шинкарюка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження, в с-щі Казанка, цивільну справу за позовом «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
В с т а н о в и в:
У березні 2026 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», через свого представника – Ткаченко Ю.О., звернулося до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 6475779 від 24.10.2025 року, де просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20 695,50 грн, з яких: 9 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 643,00 грн – сума заборгованості за процентами; 1 552,50 - сума заборгованості за комісією; 4 500,00 грн – сума заборгованості за пенею/неустойкою.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.10.2025 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 6475779, згідно якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 9 000,00 грн, строком на 365 днів (з 24.10.2025 року по 23.10.2026 року) із процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що складає 1 552,50 грн). Також умовами договору визначено, що у разі порушення строків повернення кредиту (понадстрокове користування кредитом) нараховується неустойка у розмірі 450,00 грн за кожен день понадстрокового користування. 
Кредитодавець виконав умови кредитного договору, зокрема передав відповідачу грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок картки № НОМЕР_1 за посередництвом платіжної установи ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА», проте відповідач не виконав своїх зобов`язань з повернення кредиту, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 695,50 грн.
Ухвалою суду від 31.03.2026 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
08 травня 2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої відповідач заперечив проти позову частково. Так, відповідач вказує, що має статус учасника бойових дій, ветерана війни, є особою з інвалідністю внаслідок війни та підпадає під пільги, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» оскільки 25 лютого 2022 року був призваний за мобілізацією на військову службу за призовом під час мобілізації для захисту Батьківщини, а 23 січня 2025 року був звільнений з військової служби по стану здоров`я. 
У відзиві відповідач посилається на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно норм якої, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
За таких обставин, відповідач не погоджується із правомірністю нарахування йому відсотків за кредитним договором та неустойкою.
Крім цього, відповідач вважає завищеним розмір витрат на правову допомогу та просить його зменшити, а виконання рішення суду в частині задоволення позовних вимог розстрочити на 12 місяців у зв`язку із важким фінансовим становищем.
12 травня 2026 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, згідно якої позивач не погоджується із доводами відповідача про його звільнення від сплати процентів з огляду на ту обставину, що положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» стосуються виключно мобілізованих позичальників та на спірні правовідносини не поширюються.
Між тим, 12 травня 2026 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач остаточно просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту у розмірі 16 195,50 грн, з яких: 9 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 643,00 грн – сума заборгованості за процентами; 1 552,50 грн – сума заборгованості за комісією, а також судових витрат на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. 
Ухвалою суду від 26.05.2026 року було прийнято заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, відповідно із чим, справу розглянуто з урахуванням зменшених позовних вимог.
28 травня 2026 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на уточненні позовні вимоги, де відповідач, не погоджуючись із правомірністю нарахування йому відсотків та розміром судових витрат, просив позов задовольнити в частині стягнення із нього заборгованості за основною сумою кредиту та комісії, а витрати на професійну правничу допомогу зменшити, надавши розстрочку на виконання рішення суду на 12 місяців. 
У судове засідання, сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
Згідно поданої заяви від 29.05.2026 року представник позивача просила проводити судовий розгляд без її участі.
Відповідач у поданому відзиві просив проводити судовий розгляд справи без його участі.
Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового засідання за відсутності сторін, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
В постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 Верховний Суд зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Виходячи з наведеного, враховуючи, що вирішення спору у даній цивільній справі можливе за наявними матеріалами справи, а сторони справи повідомлені завчасно та належним чином про дату, час та місце судового засідання та не заперечували щодо розгляду справи без їх участі, - суд приходить до висновку щодо можливості проведення судового засідання за відсутності сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.
Так, відповідач ОСОБА_1 є учасником бойових дій та проходив військову службу за мобілізацією у період з 25.02.2022 року по 23 січня 2025 року, що встановлено судом з наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву копій посвідчення, серії НОМЕР_2 , посвідчення офіцера, серії НОМЕР_3 від 12.12.2022 року та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 23.01.2025 року № 28 про звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації у відставку за станом здоров`я. Відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, що вбачається з копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів та копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 від 04.06.2025 року, а також інших медичних документів та перебуває на обліку Пенсійного фонду України отримуючи пенсію. 
24 жовтня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник), в електронному вигляді, за електронними підписами позивача та відповідача, було укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 6475779.
За умовами п.п. 2.1 п. 2 Договору Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надати «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов договору. 
Підпунктами 2.2 – 2.3 п. 2 Договору сторони узгодили: розмір кредиту на суму 9000,00 грн; строк кредиту, який складає 365 днів; розмір першого обов`язкового платежу у сумі 1980,00 грн; комісію за надання кредиту у розмірі 17,25% від суми наданого кредиту, що дорівнює 1552,50 грн; дату надання кредиту: 24.10.2025 року; дату повернення кредиту: 23.10.2026 року; щоденну процентну ставку у розмірі 0,95%; орієнтовану загальну вартість кредиту у розмірі 41 760,00 грн; загальні витрати за кредитом у розмірі 32 760,00 грн; дата сплати першого обов`язкового платежу: 28.10.2025 року; період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 5 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 5 календарних днів користування, підлягають сплаті в останній з 5 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 72. 
Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором: 514532, що свідчить про узгодження та прийняття умов договору відповідачем.
Факт проходження процедури ідентифікації та отримання одноразового ідентифікатору відповідачем підтверджується довідкою б/н та б/д.
На виконання зобов`язань за Договором, 24.10.2025 року позивачем було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок платіжної картки № НОМЕР_1 у розмірі 9 000,00 грн, що вбачається з довідки про підтвердження платежу ТОВ «Европейська платіжна система» від 16.02.2026 року № КД-000036918, а також копією платіжної інструкції № 3a0f69a3-468c-461b-aa0a-8774c4d0324b від 24.10.2025 року. 
З дослідженої судом картки обліку з рахунку, вбачається, що проценти нараховувались відповідачу у період з 24.10.2025 року по 28.12.2025 року та заборгованість за Договором складає 20 695,50 грн (без врахування неустойки).
У зв`язку з наявною заборгованістю, 29 грудня 2025 року позивачем було направлено на адресу відповідача лист про повернення кредиту.
Встановивши наведені обставини, суд керується наступним.
Положеннями ст. 3 ч. 1 п. 5 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Нормою ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 3 ч. 1 п.п. 6, 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Частинами 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Статтями 5,8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Частиною 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, ГК України, а також іншими актами законодавства.
Таким чином, суд приходить до висновку, що 24.10.2025 року, між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким сторони узгодили умови надання відповідачу кредиту у загальному розмірі 9 000,00 грн зі строком користування в 360 днів (до 28.10.2025 року) із обов`язковим поверненням кредиту та сплатою відповідачем відсотків за користування кредитом та одноразової комісії. 
На виконання умов договору відповідачка отримав кредит у розмірі 9 000,00 грн на власний картковий рахунок. 
Факт укладання договору та отримання кредиту відповідачем не заперечується.
Натомість, відомостей щодо виконання відповідачем взятих на себе Договором зобов`язань з повернення кредиту, сплати відсотків та комісії судом не встановлено.
Виходячи з наведеного, суд вбачає підстави для висновки про наявну у відповідача заборгованість у зв`язку з неповерненням кредиту, несплатою процентів та комісії, передбачені Договором.
Оцінюючи заперечення відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків, суд враховує наступне.
Як встановлено судом з наданих відповідачем доказів, він є учасником бойових дій та проходив військову службу за мобілізацією у період з 25.02.2022 року по 23 січня 2025 року, що встановлено судом з наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву копій посвідчення, серії НОМЕР_2 , посвідчення офіцера, серії НОМЕР_3 від 12.12.2022 року та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 23.01.2025 року № 28 про звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації у відставку за станом здоров`я. Відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, що вбачається з копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів та копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 від 04.06.2025 року, а також інших медичних документів та перебуває на обліку Пенсійного фонду України отримуючи пенсію. 
Договір кредитної лінії від 24.10.2025 року № 6475779 було укладено між відповідачем та позивачем після звільнення відповідача з військової служби.
У відповідності до п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Між тим, у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. При цьому, на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Відповідно до наведеного, вбачається, що як на момент отримання кредиту так і після його отримання, відповідач не проходив військову службу за призовом за мобілізацією, відповідно не має пільг, встановлених пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Окрім цього, відповідачем не надано належних доказів, таких як: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною, що передбачено листом встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142 для доведення права на пільги.
За таких обставин, заперечення відповідача у частині неправомірності нарахування процентів судом відхиляються.
З огляду на доведеність позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії від 24.10.2025 року № 6475779 у розмірі 16 195,50 грн, з яких: 9 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 643,00 грн – сума заборгованості за процентами; 1 552,50 грн – сума заборгованості за комісією.
Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців у зв`язку із тяжким фінансовим станом, то суд враховує наступне.
Частиною 1 ст. 267 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Частинами 4,5 ст. 435 ЦПК України, яка регламентує порядок відстрочення і розстрочення виконання судового рішення, зміну та встановлення способу і порядку його виконання (після набрання ним законної сили, тобто на стадії його виконання), передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо; Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Судом встановлено, що відповідач є з інвалідністю, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію по інвалідності у розмірі 8647,00 грн. Отже, матеріальний стан відповідача заслуговує на увагу для цілей надання йому право на відстрочку виконання грошового боргового кредитного зобов`язання на строк протягом одного року, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили.
Такий висновок суду відповідає засадам цивільного судочинства, передбаченим статтею 2 ЦПК України, а саме справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Таким чином, суд вважає можливим застосувати до відповідача розстрочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати у виді судового збору у розмірі 2662,40 грн, який сплачений позивачем за подання позову слід покласти на відповідача.
Так, відповідно до п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Із наданих відповідачем документів вбачається, що відповідач є інвалідом 3 групи, а тому не є особою, яка у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
При цьому, п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Між тим, у цій справі предметом спору є захист порушеного права кредитодавця, яке полягає у невиконанні договірних зобов`язань відповідачем за кредитним договором шляхом стягнення заборгованості за ним.
Отже, відповідач не належить до категорії осіб, що звільняються від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 с. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки в даній справі не вирішується питання його соціального захисту як військовослужбовця.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача за надану професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн, суд враховує наступне.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, надання правової допомоги позивачу підтверджується договором про надання правової допомоги від 20.08.2025 року № 20-08/25, витягом з акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 05.02.2026 року № 4-МК та платіжною інструкцією від 27.02.2026 року № d44b92.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.
На думку суду, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості, оскільки не є завищеним з урахуванням малозначності справи та витраченого часу адвокатом на вивчення матеріалів та підготовки позову до суду.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. 
З огляду на все наведене вище, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 137, 141, 259, 264, 265, 274-279 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (м. Київ, пл. Арсенальна, 1 Б, ЄДРПОУ 39861924) заборгованість за договором кредитної лінії від 24.10.2025 року № 6475779 у розмірі 16 195,50 грн, з яких: 9 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 643,00 грн – сума заборгованості за процентами; 1 552,50 грн – сума заборгованості за комісією.
Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (м. Київ, пл. Арсенальна, 1 Б, ЄДРПОУ 39861924) судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (м. Київ, пл. Арсенальна, 1 Б, ЄДРПОУ 39861924) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн.
Виконання судового рішення розстрочити на строк один рік з дати набрання рішення суду законної сили зі сплатою присудженого на користь позивача розміру заборгованості, а також судові витрати у загальному розмірі 23 357,90 грн до стягнення рівними частинами щомісячно в розмірі по 1946 грн 49 до повного погашення суми в зазначений строк.
У разі невиконання ОСОБА_1 (боржником) добровільно судового рішення в частині розміру і строку розстрочки, - стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» примусово Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» суму заборгованості, яка залишатиметься несплаченою.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 23.06.2026 року.

Суддя