ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року Справа № 915/100/20 

м. Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області,
головуючий суддя Коваль С.М., 
за участі секретаря судового засідання Табачної О.С.,
з участю представників сторін:
від позивача: Опанюк Д.Г.;
від відповідача: представник не з`явився;
розглянувши справу № 915/100/20,
за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», (01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 14, код ЄДРПОУ 38728444) 
в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту), 
(54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, код ЄДРПОУ 38728444),
до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН», 
(54020, м. Миколаїв, Каботажний узвіз, 1, код ЄДРПОУ 14291113),
про стягнення 18 913,94 грн., з яких 14 340,74 грн. основного боргу за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт, 3 412,19 грн. втрат від інфляції та 1 161,01 грн. трьох процентів річних, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту) (далі — Позивач, Адміністрація) звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» (далі — Відповідач, ТОВ СП «НІБУЛОН») про стягнення 18 913,94 грн., з яких: 14 340,74 грн. основного боргу за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт, 3 412,19 грн. втрат від інфляції та 1 161,01 грн. трьох процентів річних.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості з оплати наданих позивачем послуг із забезпечення проведення криголамних робіт в межах акваторії морського порту Миколаїв протягом періоду оголошеної льодової кампанії. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань по своєчасній оплаті виставлених рахунків за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість, та, як наслідок, на суми прострочень позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на положення ст. 85 Кодексу торговельного мореплавства (КТМ) України, постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 року № 405, наказ Міністерства інфраструктури України від 26.12.2013 № 1059 Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.01.2014 року за № 72/24849, а також ст.ст. 526, 530 ЦК України.

ТОВ СП «НІБУЛОН» у відзиві від 19.02.2020 позов не визнало, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним.
Так, відповідач стверджує, що позивач не вчиняв криголамних робіт в період даної льодової кампанії, що встановлено Антимонопольним комітетом України, тому відсутній факт вчинення дій, які могли б мати корисний ефект, спожитий відповідачем. У зв`язку з цим ТОВ СП «НІБУЛОН», посилаючись на норми ст. 901 ЦК України, указує на відсутність факту реальності господарської операції щодо надання відповідної послуги з боку позивача.
Відповідач зазначає, що факт встановлення за послугу державної регульованої ціни, а не договірної ціни не змінює їх правову природу та не є достатньою правовою підставою для стягнення коштів за відсутності факту реальності надання послуги.
ТОВ СП «НІБУЛОН» також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів замовлення позивачем послуг з колки криги (криголамних робіт) у спірний період, укладання відповідних договорів та проведення на їх підставі оплати відповідних робіт або самостійної колки криги портом. При цьому відповідачем послуги із забезпечення проведення криголамних робіт в ділянках водного простору Зовнішнього рейду не замовлялись, відповідні заявки на замовлення таких послуг не складались і позивачу не направлялись, відповідач такими послугами не користувався, про що свідчить відсутність приймально-здавальних актів та підтверджуючих документів щодо здійснення (проведення) криголамних робіт.
На думку відповідача, зважаючи на відсутність належним чином оформлених первинних документів, а також на недоведеність позивачем змін свого майнового стану (наприклад, факту понесення витрат у зв`язку з надання спірної послуги), можна зробити висновок про те, що факт здійснення господарської операції (факт надання послуг) не мав місця, що свідчить і про безпідставність стягнення плати за відповідні послуги.
Відповідач також зазначає, що саме лише забезпечення безпечного входу/виходу судна в акваторію порту входить до кола послуг, які оплачуються в складі корабельного збору, і які ТОВ СП «НІБУЛОН» як судновласник сплачує за захід своїх плавзасобів у порт (акваторію порту).
Позивач у відповіді на відзив від 25.02.2020 наполягає на задоволенні позову з викладених у ньому підстав, зазначивши, що вважає твердження відповідача, викладені у відзиві, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
При цьому Адміністрація зазначає, зокрема, що зобов`язання щодо сплати вартості послуг з забезпечення проведення криголамних робіт виникли у ТОВ СП «НІБУЛОН» на підставі настання певних подій, встановлених актами цивільного законодавства та не потребують наявності будь-яких інших документів, ніж ті, які додані до позову та підтверджують факт входу, виходу суден ТОВ СП «НІБУЛОН» з акваторії морського порту Миколаїв на зовнішньому рейді Миколаївського морського порту та виконання ними вантажних операцій. При цьому відповідач безпідставно ототожнює послугу із забезпечення проведення криголамних робіт (забезпечення безпечних умов для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту) з іншою послугою - криголамним проведенням суден, яке здійснюється криголамом за межами акваторії морського порту.
На думку позивача, корисний ефект зазначеної вище послуги полягає у забезпеченні безпечних умов для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту протягом періоду оголошеної льодової кампанії; при цьому законодавством не передбачено застосування тарифів виключно лише при утворенні льодового покриття на акваторії порту. Тарифи не містять виключень їх застосування у разі відсутності льоду на частині акваторії, зокрема зовнішньому рейді порту.
Безпосереднє проведення криголамних робіт (криголамне проведення суден до/від причалів, швартування, перешвартування в льодових умовах, рух суден в межах акваторії порту в льодових умовах тощо) не є обов`язком Адміністрації та виконується згідно договорів між судновласниками та власниками криголамів та/або буксирів) - під наглядом та контролем Адміністрації згідно вимог встановлених законодавством, а також у випадках, передбачених законодавством - згідно правил, встановлених Адміністрації. У спірний період позивачем проведено ряд заходів, які становлять корисний ефект послуги для відповідача та які позивач виконує незалежно від утворення льоду на окремих частинах акваторії порту.
Позивач також звертає увагу на те, що послуги із забезпечення проведення криголамних робіт корабельним збором не оплачуються (п. 2.1 Порядку обліку та використання коштів від портових зборів, який затверджений наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 року за № 931/23463).
Відповідач у запереченнях від 13.03.2020 наполягає на доводах, викладених у відзиві.
Так, ТОВ СП «НІБУЛОН» вважає, що позивач безпідставно стверджує про зобов`язання судновласника сплатити тариф лише через факт перебування судна в акваторії порту без факту виконання ним послуг з забезпечення проведення криголамних робіт.
Відповідач, посилаючись на приписи п. 4 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 21 Закону України Про морські порти України, постанову КМУ №405 від 03.06.2013 зазначає, що забезпечення проведення криголамних робіт відноситься до спеціалізованих послуг, які в свою чергу є господарською (комерційною) діяльністю.
Посилаючись на приписи ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 21 Закону України Про морські порти України, ст. 1, ч. 3 ст. 4, ч. 1, 3 ст. 189, ст. 191 ГК України, постанову КМУ №1548 від 25.12.1996 та наказ Міністерства інфраструктури України №1059 від 26.12.2013 відповідач зазначає, що послуга із забезпечення проведення криголамних робіт є господарською послугою, яка надається за державними регульованими цінами (тарифами).
На думку відповідача, твердження Адміністрації про те, що цивільні зобов`язання між сторонами цього спору виникли не з умов договору, а з підстав, передбачених нормами законодавства, не відповідають змісту ст. 11 ЦК України.
На думку ТОВ СП «НІБУЛОН» , зобов`язання щодо оплати послуги із забезпечення проведення криголамних робіт у нього не виникли у зв`язку з фактичним нездійсненням взимку 2016-2017 року криголамних робіт на зовнішньому рейді морського порту Миколаїв.
Вислухавши пояснення представників сторін, які наполягали на доводах, викладених сторонами в указаних вище документах по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Адміністрацією отримано заявку ТОВShipping Agency від 27.01.2017 №613 на лоцманське проведення судна ADA, а саме, забезпечення відшвартування від причалу термінала ТОВ СП Нібулон та лоцманське проведення до зовнішнього рейду ММП; виділення якірного місця та дозвіл на постановку судна на якір на зовнішньому рейді ММП; необхідні послуги СРРС.
02.02.2017 судно ADA прийшло в морський порт Миколаїв без вантажу, що підтверджується документами: загальною декларацією (General Declaration) судна ADA про прихід 13.01.2017; довідкою приходу 19.01.2017.
05.02.2017 судно ADA прийшло на зовнішній рейд порту з вантажем пшениці в кількості 45 809,558 т, що підтверджується заявкою ТОВ Дельта Шиппінг Едженсі від 27.01.2017 на лоцманське проведення, загальною декларацією (General Declaration) судна ADA про відхід 05.02.2017.
Для виконання вантажних операцій з перевантаження на зовнішньому рейді порту 6 688,235 т пшениці суднами ТОВ СП «НІБУЛОН» ( буксирами НІБУЛОН-2, НІБУЛОН-6, баржами НБЛ-019, НБЛ-021, крановим судном Святий Миколай) з 05.02.2017 по 07.02.2017 було здійснено 5 заходжень в межі акваторії морського порту Миколаїв (вхід суден в межі акваторії морського порту та вихід суден за межі акваторії морського порту) згідно переліку, який наведений у додатку № 1 до позову, що підтверджується доданими документами (заявки ТОВ СП «НІБУЛОН» від 21.01.2017, довідки Інспекції державного портового нагляду (ІДПН), вантажний маніфест (MANIFEST) від 07.02.2017, загальні декларації (General Declaration) судна ADA про вихід 05.02.2017 та 07.02.2017 тощо).
07.02.2017 завершено навантаження 52 497,793 т пшениці на судно ADA, в тому числі 6 688,235 т пшениці на зовнішньому рейді порту:
- 3 774,610 т з баржі НБЛ-019,
- 2 913,625 т з баржі НБЛ-021, що підтверджується поданими позивачем документами (довідки ІДПН, вантажний маніфест (MANIFEST) від 07.02.2017, загальні декларації (General Declaration) судна ADA про вихід 07.02.2017).
07.02.2017 судно ADA вийшло з зовнішнього рейду порту з 52 497,793 т пшениці, що підтверджується доданими документами: довідкою від 07.02.2017 №186; загальною декларацією (General Declaration) судна ADA про вихід 07.02.2017.
Матеріалами справи підтверджується, що розпорядженням капітана Миколаївського морського порту від 05.01.2017 №01-А/2017 оголошений початок льодової кампанії в акваторії Миколаївського морського порту з 00:00 06.01.2017. Розпорядженням капітана Миколаївського морського порту від 03.03.2017 №03-А/2017 оголошено завершення льодової кампанії в акваторії Миколаївського морського порту з 00:00 04.03.2017.
Позивач зазначає, що протягом періоду оголошеної льодової кампанії Адміністрація забезпечила безпечні умови для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден ТОВ СП «НІБУЛОН» в межах акваторії морського порту Миколаїв. У зв`язку зі знаходженням (вхід/вихід) суден ТОВ СП «НІБУЛОН» в межі акваторії морського порту Миколаїв для виконання вантажних операцій на зовнішньому рейді відповідач отримав від Адміністрації послуги із забезпечення проведення криголамних робіт.
За твердженнями позивача, зобов`язання щодо сплати послуг із забезпечення проведення криголамних робіт виникли у відповідача на підставі певних дій, встановлених чинними актами цивільного законодавства (входу, виходу суден ТОВ СП «НІБУЛОН» в/за межі акваторії морського порту Миколаїв та виконання ними вантажних операцій) та не потребують наявності будь-яких документів, ніж ті, які додані до позову та підтверджують ці обставини.
Вартість послуг за кожний вхід судна в межі акваторії морського порту та за кожний вихід судна за межі акваторії морського порту для вантажних операцій з перевантаження на зовнішньому рейді порту склала 14 340,74 грн. з ПДВ, яка включена до рахунку від 07.02.2017 № 08071512, складовою частиною (додатками) якого є відомості-розрахунки по кожному суднозаходу (назва судна, дата входу/виходу, вартість нарахованих при цьому послуг).
Акт наданих послуг та рахунок від 07.02.2017 №08071512 з додатками (відомості-розрахунки) ТОВ СП «НІБУЛОН» отримано представником ТОВ СП «НІБУЛОН».
За твердженнями Адміністрації, зазначені послуги відповідачем не оплачені, акт наданих послуг ТОВ СП «НІБУЛОН» не підписало.
Акт наданих послуг та рахунок від 07.02.2017 № 08071512 з додатками (відомості-розрахунки) відповідач повернув листом №2761/3-17/200 від 27.012.2017.
ДП АМПУ направило відповідачу вимогу від 04.04.2017 № 18-19/2399 про погашення заборгованості з оплати послуг із забезпечення проведення криголамних робіт, проте листом від 13.04.2017 № 5125/3-17/200 відповідач відмовив у задоволенні вимоги ДП АМПУ.
Претензію від 18.12.2019 № 4698/18-01-02/Вих/18 відповідачем також залишено без виконання.
Викладені обставини є підставою для звернення Адміністрації до суду з позовом у даній справі.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Предметом спору у даній справі є вимоги ДП АМПУ про стягнення з відповідача вартості наданої спеціалізованої послуги по забезпеченню проведення криголамних робіт в період оголошеної капітаном порту льодової кампанії.
Спірні правовідносини регулюються низкою нормативно-правових актів, зокрема, Кодексом торгівельного мореплавства України, Цивільним кодексом України, Законом України Про морські порти України, Господарським кодексом України (який діяв під час виникнення спірних питань), Законом України «Про природні монополії», а також Переліком спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405, Тарифами на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2013 № 1059 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 16.01.2014 за № 72/24849.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України Про морські порти України, останнім регулюються відносини у сфері портової діяльності, зокрема, даний Закон встановлює основи державного регулювання діяльності в морських портах, порядок провадження на їх території господарської діяльності, у тому числі надання послуг.
Функціонування та розвиток морських портів здійснюються за принципами розмежування адміністративних функцій щодо забезпечення безпеки мореплавства та нагляду (контролю) за безпекою мореплавства і господарської (комерційної) діяльності (п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України Про морські порти України).
Розділом IV Закону України Про морські порти України врегульовано господарську діяльність у морському порту.
Так, згідно ч. 1 ст. 19 Закону України Про морські порти України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних взаємовідносин), у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.
Разом з тим, вказаним законом не передбачено обов`язковість надання у морському порту послуг із забезпечення проведення криголамних робіт.
При цьому, статтею 22 вказаного Закону передбачений вичерпний перелік обов`язкових платежів (портових зборів), що сплачуються в обов`язковому порядку в морському порту, який не містить плати за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт.
Водночас, частиною 2 ст. 21 Закону України Про морські порти України передбачено, що перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405 затверджений Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, до яких відноситься, зокрема, забезпечення проведення криголамних робіт.
У відповідності до ч. 1 ст. 21 Закону України Про морські порти України, тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Відповідно до зведеного переліку суб`єктів природних монополій, ДП АМПУ є таким суб`єктом.
Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2013 № 1059, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.01.2014 за № 72/24849, було затверджено Тарифи на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт (далі - Тарифи). Розділом 2 зазначених Тарифів врегульована плата за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт.
Так, відповідно до п. 2.1 Тарифів, нарахування плати за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт здійснюється протягом періоду оголошеної льодової кампанії із суден груп А, Б за тарифами, визначеними в таблицях 1 та 2 додатка 2 до цих Тарифів, зокрема: для забезпечення безпечних умов для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту за кожний вхід судна в межі акваторії морського порту та за кожний вихід судна за межі акваторії морського порту (за винятком випадків, коли такий вхід/вихід в межі/за межі акваторії морського порту пов`язаний виключно із проходженням судноплавним каналом та/або тимчасовою стоянкою на якірній стоянці (зовнішньому рейді) морського порту, які включено до меж акваторії відповідного морського порту, без виконання інших операцій в межах акваторії такого морського порту) за тарифами, наведеними у таблиці 1 додатка 2 до цих Тарифів.
Правовий аналіз ст. 19, ч. 2 ст. 21 Закону України Про морські порти України та наказу Міністерства інфраструктури України від 26.12.2013 № 1059 дає підстави для висновку, що дії позивача по забезпеченню проведення криголамних робіт в період дії льодової кампанії з метою забезпечення безпечних умов для входу, виходу, маневрування, швартування, перешвартування та руху суден в межах акваторії морського порту, є послугою, яка надається заздалегідь невизначеному колу суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність у морському порту протягом періоду оголошеної льодової кампанії, які в силу самого лише факту входу/виходу судна в/за межі акваторії морського порту в указаний період, є споживачами такої послуги, адже вони є тими особами, яким позивач зобов`язаний забезпечити створення безпечних умов для здійснення вказаних дій шляхом проведення криголамних робіт.
Отже, підставами виникнення спірного зобов`язання є: проведення криголамних робіт зі сторони порту, що мають наслідком безпечний вхід, вихід, маневрування, швартування, перешвартування та рух суден в межах акваторії морського порту та, відповідно, дії судновласника по здійсненню власної господарської діяльності, під час оголошеної льодової кампанії, які свідчать про споживання ним вказаних послуг.
Оскільки, саме лише забезпечення безпечного входу/виходу судна в акваторію Порту входить до кола послуг, які оплачуються в складі корабельного збору, суд погоджується із доводами відповідача про те, що ТОВ СП «НІБУЛОН», як судновласник, сплачує за захід своїх плавзасобів у порт (акваторію порту), при цьому, корабельний збір сплачується за сам факт безпечного використання акваторії порту плавзасобами і сплачується за кожний вхід в акваторію порту і кожний вихід з акваторії порту.
У той же час, в період льодової кампанії потрібні додаткові заходи, пов`язані з наявністю криги в акваторії (льодова кампанія оголошується при наявності криги в акваторії).
Так, як зазначалося вище, розпорядженням капітана Миколаївського морського порту від 05.01.2017 №01-А/2017 оголошений початок льодової кампанії в акваторії Миколаївського морського порту з 00:00 06.01.2017 у зв`язку з різким і стійким зниженням температури повітря і води та інтенсивним льодоутворенням у Дніпро-Бузькому регіоні.
При цьому, суд указує, що порядок оголошення льодової кампанії визначений Правилами льодового проведення суден, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 12.03.2011 № 14. У Розпорядженні від 05.01.2017 № 01-А/2017 зазначено, що відповідне оголошення льодової компанії було здійснено на підставі вимог Наказу Міністерства інфраструктури України від 12.03.2011 № 14 Правила льодового проведення суден.
Згідно п. 5.3 наказу Міністерства інфраструктури України Про затвердження Правил льодового проведення суден від 12.03.2011 № 14, початок і кінець льодової кампанії в окремих регіонах України оголошується наказом Морської адміністрації на підставі інформації, отриманої від льодових координаторів з проведення льодових операцій в регіонах, та публікуються в Повідомленнях мореплавцям державною установою Держгідрографія. Якщо початок або кінець льодової кампанії Морською адміністрацією не оголошено, а льодові умови в районі порту різко погіршилися або покращилися, капітан відповідного порту має право самостійно оголосити про початок або кінець льодової кампанії в зоні дії порту, про що в якомога стислий термін інформує Морську адміністрацію.
Аналізуючи зміст Правил льодового проведення суден, суд зазначає, що оголошення льодової компанії прямо передбачає таку льодову морську обстановку, яка ставить під сумнів безпечне плавання суден саме у зв`язку із наявністю криги в акваторії та вимагає застосування криголамного проведення суден.
Згідно п. 5.4 Правил, у період криголамного проведення підхід суден до причалів або місць постановки на рейді в морському порту, а також відхід суден від причалів або місць постановки суден на рейді в морському порту здійснюються шляхом проведення суден за допомогою криголама від краю криги до місця постановки судна біля причалу або на якір і назад.
Правила льодового проведення суден прямо визначають процедуру надання, місце початку та місце закінчення цієї послуги та встановлюють, що вона здійснюється шляхом проведення суден з допомогою криголаму від краю криги до місця постановки судна біля причалу або на якір.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що криголамні роботи, це послуга, яка надається за погодженням сторін та не є обов`язковою для кожного судна, яке заходить в акваторію порту.
В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем заявок на проведення криголамних робіт, акти приймання-передачі виконаних робіт не підписані, а інші докази, які свідчили б про виконання позивачем відповідних робіт на користь відповідача та прийняття їх останнім - відсутні.
Крім того, відповідно до п. 3.4 Інструкції щодо захисту гідротехнічних споруд і акваторії від дії льоду, затвердженої начальником МФ ДП АМПУ 31.07.2013 в розділі Режим експлуатації акваторії і судноплавного каналу для полегшення льодових умов на акваторії рекомендується застосовувати зламування льодового покриву за допомогою буксирів льодової категорії та послідовне сплавляння битого льоду з застосуванням природних факторів (течія, віджимний вітер) або з використанням технічних пристроїв.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач вчиняв будь-які дії щодо колки криги в акваторії морського порту в період льодової компанії 06.01.2017- 04.03.2017 при наявності крижаного покриву.
Навпаки, як встановлено судом, 24.10.2018 Антимонопольним комітетом України винесено рішення №19-ріш у справі №1-26.213/25-2017, в якому встановлено, що у період оголошених капітаном Миколаївського морського порту льодових кампаній 2014-2017 років, АМПУ не забезпечило належним чином проведення криголамних робіт безпосередньо в акваторії Дніпро-Бузького морського порту, внаслідок чого заявник у вищевказаній справі був змушений самостійно виконувати відповідні роботи власним буксирним флотом, витрачаючи відповідні матеріальні ресурси. За результатами розгляду справи №1-26.213/25-2017 бездіяльність АМПУ була визнана зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, у зв`язку з чим на АМПУ було накладено штраф та зобов`язано останнього забезпечити належну безпеку судноплавства, зокрема, шляхом проведення криголамних робіт.
Таким чином, відсутній факт вчинення дій, які могли б мати позитивний ефект, спожитий суб`єктами (невизначене коло суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність у морському порту протягом періоду оголошеної льодової кампанії), і яким позивач зобов`язаний забезпечити створення безпечних умов для здійснення вказаних дій шляхом проведення криголамних робіт. 
Разом із тим, згідно з чинним законодавством України, зокрема, ст. 901 ЦК України, зобов`язання по оплаті робіт/послуг виникає за умови, якщо такі роботи і послуги реально надавались (виконувались).
Сталим є розуміння послуги як дії, що приносить користь.
Послугам обов`язково властиві щонайменше дві ознаки: 1) надання послуги невіддільне від діяльності особи-послугонадавача; 2) корисний ефект такої діяльності не виступає у вигляді певного осяжного матеріального результату, а полягає в самому процесі надання послуги.
Послугу, можна визначити як різновид об`єктів цивільних правовідносин, що виражається у вигляді певної правомірної операції, тобто у вигляді ряду дій виконавця або у діяльності, що являється об`єктом зобов`язання, яка має нематеріальний ефект, нестійкий речовий результат або уречевлений результат, пов`язаний з іншими договірними відносинами, і яка характеризується властивостями здійсненності, невіддільності від джерела, моментальною споживністю, неформалізованістю якості.
Тобто, послуга це діяльність, результати якої не мають, як правило, матеріального виразу, вони реалізуються і споживаються в процесі здійснення цієї діяльності. Наслідки не можуть існувати без джерела послуги, оскільки характеризуються невіддільністю від джерела. При послугах продається не сам результат, а дії, які до нього призвели.
Отже, саме дії щодо своєчасного проведення в достатньому обсязі колки криги призводять до наявного результату по забезпеченню проведення криголамних робіт, який споживає невизначене коло суб`єктів
Крім того, у відповідності до ст. 1 ГК України (діяв на момент виникнення спірних правовідносин), останній визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.
Згідно ч. 3 ст. 4 ГК України (діяв на момент виникнення спірних правовідносин) до господарських відносин, що виникають із торговельного мореплавства і не врегульовані Кодексом торговельного мореплавства України, застосовуються правила цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 3 ГК України (діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 189 ГК України (діяв на момент виникнення спірних правовідносин), ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.
Приписами частини 2 ст. 12 Закону України Про ціни і ціноутворення, державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).
У преамбулі наказу Міністерства інфраструктури України від 26.12.2013 № 1059 визначено, що цей наказ прийнятий відповідно до статті 21 Закону України Про морські порти України, підпункту г пункту 2 Повноважень центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг (додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 № 1548 (зі змінами)), постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405 Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, які встановлюють повноваження в межах державного регулювання ціни (тарифу) на спеціалізовані послуги, які надаються в морських портах.
Отже, послуги із забезпечення проведення криголамних робіт є господарською послугою, яка надається за державними регульованими цінами (тарифами).
Законом України Про природні монополії від 20.04.2000 № 1682-III визначено, що суб`єкт природної монополії, суб`єкт господарювання (юридична особа) будь-якої форми власності, який виробляє (реалізує) товари на ринку, що перебуває у стані природної монополії.
Факт встановлення за послугу державної регульованої ціни, а не договірної ціни не змінює їх правову природу. Сам факт встановлення за послугу державної регульованої ціни не є достатньою правовою підставою для стягнення коштів без факту реальності надання послуги.
При цьому, суд зазначає, що в даному випадку посилання на положення Тарифів на послуги із забезпечення проведення криголамних робіт, затверджених наказом Мінінфраструктури України від 26.12.2013 року № 1059, не може вважатися достатньою правовою підставою для стягнення коштів, оскільки указані Тарифи лише встановлюють розмір тарифів та порядок їх справляння, однак підстави виникнення зобов`язань зі сплати за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт Тарифами не врегульовані.
Заходи з безпеки мореплавства, які вживались капітаном порту під час льодової компанії, не можуть бути визнаними доказами надання послуг з забезпечення проведення криголамних робіт, оскільки згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України Про морські порти України функціонування та розвиток морських портів здійснюються за принципами розмежування адміністративних функцій щодо забезпечення безпеки мореплавства та нагляду (контролю) за безпекою мореплавства і господарської (комерційної) діяльності.
У відповідності до ч. 2 ст.14 Закону України Про морські порти України нагляд за мореплавством у морському порту здійснюється капітаном морського порту, який очолює службу капітана морського порту.
Згідно ст. 75 Кодексу торговельного мореплавства України (в редакції , яка діяла на момент виникнення спірних взаємовідносин), капітаном морського порту здійснюється державний нагляд за безпекою мореплавства у морському порту, на підходах до нього та в суміжних акваторіях. Межі зони нагляду, на яку поширюються повноваження капітана морського порту щодо здійснення ним державного нагляду за безпекою мореплавства, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському і річковому транспорті.
Державний нагляд (контроль) не є платним, тому вказані позивачем дії капітана морського порту з нагляду за мореплавством у морському порту не можуть вважатись господарською послугою.
Суд звертає увагу, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.09.2017 № 1095 (в редакції, яка діяла під час виникнення спірних взаємовідносин), функції капітана морського порту щодо здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою мореплавства в морських портах виконують капітани морських портів Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація). У той же час, згідно із п. 1.2 Тарифів, сплата послуг із забезпечення проведення криголамних робіт здійснюється за ставками, визначеними в додатку 2 до цих Тарифів, на користь ДП АМПУ.
У відповідності до ст. 1 Закону України Про морські порти України, Адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).
Статтею 15 Закону України Про морські порти України визначено, що Адміністрація морських портів України утворюється з метою: утримання та забезпечення ефективного використання державного майна, переданого їй в господарське відання, у тому числі модернізації, ремонту, реконструкції та будівництва гідротехнічних споруд, інших об`єктів портової інфраструктури, розташованих у межах території та акваторії морського порту; надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки; організації та забезпечення безпечної експлуатації об`єктів портової інфраструктури державної власності, у тому числі гідротехнічних споруд, систем забезпечення безпеки мореплавства, розташованих у межах території та акваторії морського порту.
У справі № 915/104/21 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла наступних висновків:
За загальними правилами надання послуг, визначених статтею 901 ЦК України: за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором; положення цієї глави ( глави 63 ЦК України) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Частиною першою статті 903 цього Кодексу встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
З урахуванням наведеного припису за відсутності доказів надання послуг особа, яка вимагає їх оплати, не вправі розраховувати на здійснення такої оплати.
Викладене узгоджується з положеннями частин першої, третьої статті 13, частин першої, третьої статті 74 ГПК України, які зобов`язують кожну сторону судового процесу довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, вимог.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405 визначено перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій (зокрема, Позивачем), які підлягають державному регулюванню відповідно до статті 21 Закону України "Про морські порти України"; згідно з цією постановою однією з таких спеціалізованих послуг визначено забезпечення проведення криголамних робіт.
При цьому право нараховувати плату за послуги із забезпечення проведення криголамних робіт за правилами згаданого наказу Міністерства інфраструктури України від 26.12.2013 № 1059, а, відповідно, й обов`язок з оплати послуги особою, що її отримує, виникають за умови фактичного надання відповідної послуги (і доведення такого надання в разі виникнення спору), що відповідає загальним правилам виникнення прав та обов`язків у правовідносинах, пов`язаних з наданням послуг.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у справі № 915/104/21, враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо відсутності доказів та обставин, пов`язаних з проведенням Позивачем криголамних робіт з відповідним наданням ним у Порту послуг із забезпечення проведення таких робіт у період оголошеної у 2017 році льодової кампанії, що виключає визначені актами цивільного законодавства підстави для нарахування плати за ці послуги, - дійшла не спростованого доводами касаційної скарги висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.
Аналогічна позиція викладена у справі №915/98/21 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 18.07.2022 року. 
Господарським процесуальним законодавством визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 73 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).
Суд додатково звертає увагу сторін на те, що оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
За результатами дослідження наданих учасниками доказів, суд дійшов висновку про недоведення позивачем факту надання ним ТОВ СП «НІБУЛОН» у спірний період послуг із забезпечення проведення криголамних робіт, стягнення заборгованості за котрі є предметом спору в даній справі.
Отже, у задоволенні позову належить відмовити.
У судовому засіданні 27.05.2026, згідно зі ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.
Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення підписане 22.06.26 р.

Суддя С.М. Коваль