ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/171/26
Провадження № 33/820/427/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та
ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови судді, 01.01.2026 о 02.15 на автомобільній дорозі Н-03 Житомир-Чернівці 291 км + 300 м ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 320D д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП (постанова ЕНА5781975 від 22.09.2025). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.1а Правил дорожнього руху, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 5 статті 126 КУпАП. 
Постановою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять)років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року, скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та захисника, пославшись на необов?язковість участі особи у справах за ст.126 КУпАП. ОСОБА_1 зазначив, що є військовослужбовцем, перебував на позиціях, тому в нього був відсутній зв?язок з його захисником. Договір з захисником був підписаний виключно на захист в першій інстанції. Про постанову ОСОБА_1 дізнався лише 24.04.2026 року. ОСОБА_1 не був присутній під час проголошення постанови, копію постанови своєчасно не отримав, а реальну можливість ознайомитися зі змістом судового рішення та підготувати мотивовану апеляційну скаргу отримав лише після фактичного отримання/ознайомлення з постановою.
Щодо підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції зазначає, що вказана постанова є незаконною та необгрунтованою, оскільки прийнята з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного дослідження доказів, а також без дотримання базових гарантій права на захист.
Суд фактично обмежився формальним відтворенням змісту адміністративних матеріалів, не перевіривши їх допустимість, достовірність та достатність. Висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях та документах, складених однією стороною — працівниками поліції, без належної критичної оцінки.
ОСОБА_1 вказує, що у даній справі матеріали не містять жодного належного доказу, який би підтверджував наявність підстав для зупинки транспортного засобу. У протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про причину зупинки, що прямо суперечить вимогам закону. Це є не просто формальним недоліком, а істотним порушенням, яке ставить під сумнів законність усієї процедури притягнення особи до відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з істотними порушеннями процесуальних вимог. У ньому відсутні обов?язкові реквізити, зокрема не зазначено причину зупинки транспортного засобу, не конкретизовано перелік доданих матеріалів, а також відсутні інші відомості, які мають істотне значення для справи. Такі недоліки прямо суперечать вимогам ст. 256 КУпАП та свідчать про те, що цей документ не може вважатися належним джерелом доказів.
Щодо відеозаписів, то вони також не відповідають критеріям допустимості. У матеріалах справи відсутні відомості про їх належне долучення до протоколу, не зазначено їх походження, не підтверджено безперервність запису, а також не доведено, що ці матеріали були отримані саме у встановленому законом порядку. За таких обставин неможливо перевірити їх автентичність, цілісність та достовірність.
У даній справі суд першої інстанції формально послався на наявність попередньої постанови, однак не перевірив і не встановив ключові юридичні обставини, які підтверджують повторність.
Фактичне існування постанови саме по собі не є достатнім доказом повторності. Відповідно до загальних принципів адміністративного процесу, кожна обставина, яка входить до складу правопорушення, повинна бути доведена належними, допустимими та достовірними доказами.
Таким чином, відсутність належних доказів повторності означає відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.
Крім того, розгляд було проведено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також її захисника, без належної перевірки причин неявки та без надання оцінки поданим доводам сторони захисту. Такий підхід є формальним і суперечить суті права на справедливий суд.

Позиції учасників судового провадження

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, причин неявки не повідомив, відтак згідно з частиною 6 статті 294 КУпАП та задля здійснення судочинства у розумні строки, вважаю за можливе провести судовий розгляд за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Захисник Халупко В.М. в судовому засіданні 21.05.2026 року повідомив, що у нього відсутні повноваження на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, договір про надання послуг з ОСОБА_1 не продовжено, тому в подальшому ним його захист у справі здійснюватись не буде.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав..

Мотиви суду

Щодо поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження.
Відповідно до вимог частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7тачастиною першою статті 287цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.
Так, у пункті 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що для того, що б доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Відповідно до приписів ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Зі змісту статті 289 КУпАП вбачається, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
26 квітня 2026 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року, очевидно пропустивши встановлений законодавством строк апеляційного оскарження, при цьому просить його поновити. 
Поважність причин такого пропуску обґрунтовує тим, що в судовому засіданні присутній не був, копію постанови своєчасно не отримав, зазначив, що є військовослужбовцем, перебував на позиціях, тому в нього був відсутній зв?язок з його захисником. Договір з захисником був підписаний виключно на захист в першій інстанції. Про постанову ОСОБА_1 дізнався лише 24.04.2026 року.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи було проведено за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Халупка В.М. 
При цьому в матеріалах справи відсутні відомості про направлення копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 та його захиснику, дату ознайомлення ОСОБА_1 із копією постанови матеріали справи також не містять.
Апеляційний суд визнає наведені вище обставини поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження та, враховуючи, що такий пропуск не є значним, судовий розгляд було проведено у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, при цьому, як зазначено у апеляційній скарзі, ОСОБА_1 є військовослужбовцем з обмеженим доступом до мобільної мережі, з метою ефективного та належного забезпечення права особи на доступ до правосуддя, необхідно поновити апелянту строк апеляційного оскарження постанови судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року.

Щодо оскарження постанови по суті.
Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
У поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не оскаржував факт керування ним транспортним засобом та відсутність при цьому права керування транспортним засобом, однак зазначає про безпідставність зупинки транспортного засобута про порушення судом першої інстанції його права на захист, оскільки судовий розгляд проведено без його участі та його захисника.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу, астаттею 252 КУпАПпередбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддею суду першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 відповідає вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог статті 280 КУпАП.
Суддя, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП (а/с 1); копію постанови серії ЕНА №5781975 від 22.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП (а/с 2); довідку про наявність зареєстрованих адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху стосовно ОСОБА_1 за 2025-2026 рік (а/с 3); витяг з військового квитка ОСОБА_1 (а/с 4); рапорт про виявлення правопорушення (а/с 6), дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.
Суд визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортнимзасобом строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Згідно з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції було безпідставно зупинено транспортний засіб BMW 320D д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням.
Однак вважаю такі доводи апеляційної скарги неспроможними з огляду на наступне.
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівниками поліції було повідомлено останнього, що причиною зупинки транспортного засобу є можлива причетність до дорожньо-транспортної пригоди, а саме виявлено в заливній горловині паливного бака транспортного засобу відірваного заправного пістолета, який залишався закріпленим після виїзду з автозаправної станції, що могло створювати небезпеку для дорожнього руху та свідчити про можливу причетність транспортного засобу до події на АЗС. 
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб BMW 320D д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зупинено о 02:15 01.01.2026 року, тобто під час дії комендантської години.
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлений виключний перелік підстав для зупинки працівниками поліції транспортного засобу, який навіть в умовах дії воєнного стану не може бути розширений. 
Однак відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 року, з наступними змінами, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту. Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Крім того, за змістом п. 2,3 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей,транспортних засобів,багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 №1456, поліцейський має право здійснювати перевірку транспортних засобів, а також вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Таким чином, працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства щодо зупинки транспортного засобу не встановлено, тому доводи апелянта, що у працівників поліції не було законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 під час дії комендантської години, є неспроможними.
Крім того, посилання в апеляційній скарзі на неправомірні дії працівників поліції, які полягали у відсутності підстав для зупинки транспортного засобу, не є предметом розгляду у рамках цього провадження та, відповідно до вимог статті 267 КУпАП, могли бути оскаржені у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до судуу порядку, передбаченому КАС України, підтвердження чого на момент розгляду цієї апеляційної скарги не надано.
Також в апеляційній скарзі зазначено, щопід час судового розгляду в суді першої інстанції було порушено право особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на захист, оскільки розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, однак такі доводи не заслуговують на увагу.
Так, суддя місцевого суду, враховуючи вимоги ст.268КУпАП, що не передбачають обов`язкової участі особи при розгляді справи за ст.126КУпАП, принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Халупко М.Ю., які в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлялися належним чином. 
Згідно матеріалів справи, в судові засідання, які були призначені на 19.01.2026 року, 13 год. 20 хв. 11.02.2026 року, 27.02.2026 року, 15 год. 30 хв. 17.03.2026 року, 11 год. 30 хв. 27.03.2026 року, 09 год. 40 хв. 30.03.2026 року, ОСОБА_1 не з`явився, про місце та час розгляду справи постійно повідомлявся завчасно належним чином – шляхом надсилання SMS - повідомлення на номер мобільного телефону ОСОБА_1 – НОМЕР_2 , який він вказав у заявці про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення (а/с 5)
Проте, жодного разу в судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився.
Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Халупко В.М. приймав участь в судовому засіданні 27.02.2026 року, в якому захисник надав свої пояснення по суті справи. На решту призначених судових засідань захисник Халупко В.М. не з`являвся, надсилав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.При цьому суд неодноразово відкладав розгляд справи за заявами захисника Халупка В.М.
Крім того, захисник Халупко В.М. 19.02.2026 року надіслав на адресу суду першої інстанції письмові пояснення з приводу обставин, викладених у протоколі (а/с 22-25).
Звертаю увагу, що відповідно до вимог ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, при цьому згідно положень статті 38 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення,
Статтею268 КУпАПпередбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи має право користуватися юридичною допомогою адвоката, при цьому ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист, уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Халупком В.М., який приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції, надав як усні, так і письмові пояснення, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності Чернієм М.Ю. оскаржена постанова судді, таким чином ОСОБА_1 реалізував своє право на захист.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявні у матеріалах справи відеозаписи не відповідають критеріям допустимості. У матеріалах справи відсутні відомості про їх належне долучення до протоколу, не зазначено їх походження, не підтверджено безперервність запису, а також не доведено, що ці матеріали були отримані саме у встановленому законом порядку. За таких обставин неможливо перевірити їх автентичність, цілісність та достовірність.
З наявного в матеріалах справи рапорту інспектора взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП сержанта поліції М. Цаплюка вбачається, що 01.01.2026 року перебуваючи в складі екіпажу
«Сапфір-801» під час несення служби спільно із сержантом поліції 
ОСОБА_2 та сержантом поліції ОСОБА_3 на ДСПП Довжок Н-03 Житомир-Чернівці 291км+300м о 02 год. 15 хв. було зупинено Т3 BMW 320D номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перевірки документів у останнього було встановлено, що гр. ОСОБА_1 немає посвідчення водія відповідної категорії та ніколи його не отримував.Також було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення повторно протягом року за ч.2 ст.126 (постанова серії ЕНА 5781975 від 22.09.2025 року). Після чого стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП серії ЕПР1 №556172. Відеофіксація велась на портативний відеореєстраторVB 400№ 477324.
Використання даного портативного відеореєстратора VB 400№ 477324зафіксовано також у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №556172 від 01.01.2026, складеного щодо ОСОБА_1 .
Крім того, відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка повторно протягом року керувала транспортним засобом не маючи права керування транспортним засобом.
Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять чотиривідеофайли, які є цілісними, безперервними і повністю відтворюють обставини вчиненого водієм правопорушення. 
З огляду на зазначене, відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, що разом з протоколом про адміністративне правопорушення є достатнім для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними. 
Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що у матеріал справи відсутні належні докази повторності протягом року керування транспортними засобами без права керування транспортними засобами, що означає відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, то такі доводи є необґрунтованими.
У матеріалах справи наявна копія постанови серії ЕНА №5781975 від 22.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП (а/с 2). Дані про скасування цієї постанови відсутні.
Отже, факт притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП підтверджується долученою до матеріалів справи органом, що порушив провадження в справі, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5781975 від 22.09.2025 року. Цією постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, зокрема за те, що він в порушення вимог підпункту «а» пункту 2.1 ПДР, 22.09.2025 року о 16 год. 54 хв. на дорозі Н03 Житомир Чернівці 174 КМ, керував транспортним засобом – автомобілем Джип Компас, д.н.з. НОМЕР_4 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме відсутнє посвідчення водія відповідної категорії (В).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з істотними порушеннями процесуальних вимог, а саме у ньому відсутні обов?язкові реквізити, зокрема не зазначено причину зупинки транспортного засобу, не конкретизовано перелік доданих матеріалів, а також відсутні інші відомості, які мають істотне значення для справи. 
Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. 
Вищевказаний протокол підписаний як працівником поліції, так і ОСОБА_1 без заперечень. Жодних пояснень щодо незгоди з діями працівника поліції з приводу незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, під час складання протоколу ОСОБА_1 не зазначено.
Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, з наступними змінами, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015, з наступними змінами, тому є належним та допустимим доказом, поряд з іншими, долученими до протоколу доказами, ане конкретизація переліку доданих матеріалів, а також відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення інших відомостей, які не впливають на суть правопорушення,не спростовуєфакту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та не є підставою для визнання такого протоколу недійсним.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дозволили дійти висновку про настання події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5ст.126 КУпАП, є безпідставними, зазначені ОСОБА_1 доводи спростовуються матеріалами справи, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5ст.126 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Вчинені ОСОБА_1 дії характеризуються умисною формою вини, є неповагою правопорушника до безпеки руху та потенційною загрозою для інших транспортних засобів та пішоходів. Керування транспортним засобом особою, яка не має такого права, за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень статей 30, 126 ч.5 КУпАП, адже умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення. Правопорушник незважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху.
Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків судупершої інстанції,не булоздобуто такихдоказів іпри проведенні апеляційного розгляду. Суддя суду першої інстанції дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та правильно визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених ч.5 ст.126 КУпАП, у межах строку, передбаченого статтею 38 КУпАП.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 289, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк оскарження постанови судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року. 

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя