ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 

м. Київ

справа №580/1977/25
адміністративне провадження № К/990/2283/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року (суддя Гайдаш В.А.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року (колегія у складі суддів Вівдиченко Т.Р., Кузьмишиної О.М., Ключковича В.Ю.)
у справі № 580/1977/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФ України в Черкаській області, відповідач, скаржник), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Черкаській області від 26.11.2024 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника;
- зобов`язати відповідача у встановленому законом порядку призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27.06.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника - загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).
3. ІНФОРМАЦІЯ_4 підготував та 29.06.2023 направив документи позивачки до ГУ ПФ України в Черкаській області для розгляду питання щодо призначення їй пенсії в разі втрати годувальника.
4. ГУ ПФ України в Черкаській області рішенням від 14.07.2023 № 91 відмовило ОСОБА_1 у призначенні зазначеного виду пенсії з тих мотивів, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 25.04.1995 та після розлучення вони повторно шлюб не реєстрували.
5. ОСОБА_1 оскаржила зазначене рішення органу Пенсійного фонду України до адміністративного суду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 у справі № 580/840/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2024, позов ОСОБА_1 до ГУ ПФ України в Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Черкаській області від 14.07.2023 № 91 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії в разі втрати годувальника;
- зобов`язано ГУ ПФ України в Черкаській області повторно розглянути заяву та надіслані 29.06.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 документи ОСОБА_1 для призначення їй пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні;
- відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.
6. Суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Терни Краматорського району Донецької області під час виконання бойового завдання за призначенням, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18.10.2022 Корсунь-Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
У період з 15.03.1986 по 25.04.1995 ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 
25.04.1995 шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 25.04.1995 Відділом реєстрації актів громадянського стану Корсунь-Шевченківської ради народних депутатів. Повторно шлюб не реєстрували.
Разом з тим, з 12.11.1997 ОСОБА_2 був зареєстрований у належному ОСОБА_1 будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 02.12.2022 у справі № 699/1304/22 (яке набрало законної сили 06.01.2023) встановлений факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , протягом не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
7. На виконання рішення суду у справі № 580/840/24 ГУ ПФ України в Черкаській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 та надісланий 29.06.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 пакет документів для призначення позивачці пенсії в разі втрати годувальника. 
Покликаючись на норми ст. 29, 30 Закону № 2262-ХІІ та п. 3 розд. ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, Головне управління 26.11.2024 прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника. 
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , відповідач зазначив, що для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються документи, що засвідчують родинні відносини, - у цьому випадку свідоцтво про шлюб. Однак з наданих документів встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25.04.1995 розірвано. Після розлучення названі особи повторно шлюб не реєстрували, копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 не надала.
8. Вважаючи протиправним рішення ГУ ПФ України в Черкаській області від 26.11.2024 про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника, позивачка звернулася до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9. ОСОБА_1 вважає, що при повторному розгляді її заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника орган Пенсійного фонду України мав врахувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 у справі № 580/840/24. Зокрема, наведений у ньому висновок про те, що особа, яка має фактичні шлюбні відносини, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, вважається дружиною або чоловіком одне одного для цілей ст. 30 Закону № 2262-ХІІ.
10. Відповідач не скористався правом на подання відзиву та жодних додаткових матеріалів для доведення правомірності своїх дій до Суду не надав.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2025, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Черкаській області від 26.11.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника. Зобов`язано ГУ ПФ України в Черкаській області на підставі заяви та надісланих 29.06.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 документів ОСОБА_1 прийняти рішення про призначення та виплату у встановленому законом порядку ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
12. Ухвалюючи зазначені судові рішення у справі № 580/1977/25, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 02.12.2022 у справі № 699/1304/22, яке набрало законної сили 06.01.2023, встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 протягом не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Враховувавши зміст ст. 78 КАС України, суди дійшли висновку про преюдиційність встановлених районним судом у цивільній справі № 699/1304/22 обставин та необхідність їх врахування при розгляді справи № 580/1977/25.
Суди вважали, що встановлений судом факт спільного проживання є достатньою підставою для визнання позивачки членом сім`ї померлого військовослужбовця, який має право на пенсію в разі втрати годувальника.
13. Суди врахували правний висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 14.03.2019 у справі № 320/4964/17 (про те, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках) і дійшли думки, що позивачка має право на призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ, а оспорюване рішення відповідача від 26.11.2024 відповідно є протиправним і підлягає скасуванню.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

14. ГУ ПФ України в Черкаській області у касаційній скарзі просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2025, а натомість ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
15. Відповідач мотивує підставу касаційного оскарження судових рішень неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме ст. 30 Закону № 2262-ХІІ без урахування висновків щодо їх правозастосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 461/3169/17 та від 23.01.2020 у справі № 804/1501/18 (про те, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка або чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, а тому не набувають права на призначення пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника).
16. У контексті з наведеним Головне управління зазначає, що суди попередніх інстанцій врахували лише абз. 1 ст. 30 Закону, не взявши до уваги абз. 2 цієї статті.
Суди встановили, що Мазуренки новий шлюб після розірвання попереднього у 1995 році не реєстрували. Натомість рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 02.12.2022 у справі № 699/1304/22 встановлено лише факт їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Однак наведена обставина не легітимізує правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої.
Відповідно, у розумінні норм законодавства про пенсійне забезпечення та, зокрема, ст. 30 Закону № 2262-ХІІ, право на призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу не належать.
17. Ухвалою Верховного Суду від 23.02.2026 відкрито касаційне провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України.
18. ОСОБА_1 відзиву на касаційну скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та дотримання ним приписів процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов такого висновку.
20. Згідно зі ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
21. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
22. У силу приписів ст. 29 Закону № 2262-XIІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.
23. Частиною першою ст. 30 цього ж Закону визначені члени сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника, для цілей зазначеного Закону. 
Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону № 2262-XIІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
24. Одночасно ч. 2 ст. 30 Закону встановлено, що незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
25. У свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 2262-XIІ непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю;
г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;
д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
26. Ключовим правовим питанням спору є право позивачки на отримання пенсії в разі втрати годувальника, як колишня дружина померлого військовослужбовця, яка після розірвання шлюбу з померлим неофіційно проживала з ним перед його смертю однією сім`єю (факт встановлено в судовому порядку) та при цьому не перебувала на його повному утриманні, та яка станом на момент звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії досягла 55-річного віку.
27. Колегія суддів зазначає, що спосіб викладення ч. 2 та 4 ст. 30 Закону № 2262 ХІІ свідчить про чітке й однозначне визначення кола осіб, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Зі змісту цих норм вбачається, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника - військовослужбовця, є персоніфікованим і вичерпним. Вони не містять правил, згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї такого померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, прикладом якого є спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.
Натомість ужиті в Законі № 2262-XIІ поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя, тобто особу, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим годувальником.
28. У цій справі суди встановили, що на момент смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) зареєстрованого шлюбу між ним та позивачкою не існувало; шлюб між ними було розірвано у 1995 році, і нового шлюбу вони не укладали.
Рішенням Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області від 02.12.2022 у справі № 699/1304/22, яке набрало законної сили, встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. 
29. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
30. Частиною 4 ст. 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
31. Поряд з цим за змістом ч. 1 і 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
32. Статтею 27 Сімейного кодексу України визначено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
33. Згідно зі статтею 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
34. Системний аналіз наведених норм Сімейного кодексу України та ст. 30 Закону № 2262-ХІІ свідчить про те, що законодавець не ототожнює поняття «сім`я» у розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України з поняттям «подружжя», яке використовується у ст. 30 Закону № 2262 ХІІ та охоплює лише осіб, між якими зареєстровано шлюб.
35. Правовідносини, подібні до спірних у справі № 580/1977/25, вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 24.02.2025 у справі № 240/12904/23 Верховний Суд виснував:

« у розумінні статті 30 Закону № 2262-XIІ та статті 36 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка або чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, а тому не набувають права на призначення пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника.».

36. Крім того, у постанові від 31.10.2019 (справа № 461/3169/17) Верховний Суд на підставі аналізу норм ст. 36 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (формулювання яких є подібним до приписів ст. 30 Закону № 2262-ХІІ) та норм Сімейного кодексу України дійшов таких висновків:

«У законодавстві про пенсійне забезпечення імперативно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не належать.
Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки статус «подружжя» чоловік та жінка набувають тільки в разі реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.»

37. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.03.2015 у справі № 21-615а14 та Верховним Судом у постанові від 23.01.2020 у справі №804/1501/18.
38. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від наведених правових висновків, оскільки зміни у законодавчому регулюванні, які б зумовлювали інший підхід до визначення кола непрацездатних членів сім`ї для цілей ст. 30 Закону № 2262 ХІІ, відсутні.
39. За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги та вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності у позивачки правових підстав для призначення їй пенсії в разі втрати годувальника відповідно до норм Закону № 2262-ХІІ згідно з поданою нею заявою та надісланими 29.06.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 документами.
40. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
41. Згідно з ч. 1, 3 ст. 351 КАС України Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
42. Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла про задоволення касаційної скарги, скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення - про відмову у задоволенні позову. 
43. Рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, а тому перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 350, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі № 580/1977/25 скасувати.
Прийняти нову постанову. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та її не може бути оскаржено.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб