РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/3706/25 
30 квітня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Ажнюк О.С.
позивача ОСОБА_1 
представника відповідача адвоката Середи О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, заборгованості за аліментами, 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 48756 грн. 43 коп., несплачених аліментів за січень 2025 року в сумі 32740 грн. 35 коп., половини вартості придбаних нею комплектуючих до комп`ютера в сумі 30808 грн. 55 коп.
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у період 2006 - 2009 років перебувала у шлюбі з відповідачем, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22.08.2023, справа №564/1715/23, змінено спосіб стягнення аліментів та присуджено до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним повноліття. 
17.01.2025 відповідач звільнений зі служби в Збройних Силах України. Разом із тим аліменти відраховано з його грошового забезпечення не в повному розмірі. Зокрема, аліменти за січень 2025 року виплачено в сумі 2924 грн. 70 коп. із заробітної плати 11876,96, а не з нарахованого відповідачу грошового забезпечення в сумі 130961 грн. 43 коп. Несплачені аліменти за січень 2025 року згідно наведеного нею розрахунку становлять 32740 грн. 35 коп.
У 2020 році їх син ОСОБА_3 перехворів на «Covid-19» та за станом здоров`я йому було рекомендоване дистанційне навчання.
У період 2020 – 2024 років ОСОБА_3 навчався дистанційно в ТОВ «Центр дистанційної освіти «Джерело плюс», ТОВ «Заклад освіти «Київ Глобал Скул» та вартість освітньої послуги за вказаний період становила 60100 грн. 
Витрати на підготовку до вступу у вищий навчальний заклад в Республіці Польща складають 2640 грн. 00 коп. 
Із 01.10.2024 їх син ОСОБА_3 продовжує своє навчання у Вищій суспільно-економічній школі у Пшеворську (Республіка Польща) на денно-дистанційній, платній формі навчання.
За період 2024 – 2025 навчального року нею сплачено вартість навчання дитини за кордоном у сумі 34772 грн. 86 коп.
Всього нею понесені витрати, пов`язані із навчанням дитини, в сумі 97512 грн. 86 коп., половину яких у сумі 48756 грн. 43 коп. просить стягнути з відповідача.
Для забезпечення повноцінного навчання сина нею було придбано комплектуючі до комп`ютера, здійснено його збирання та підключення, понесені витрати складають 61617 грн. 10 коп.
Вона самостійно понесла вказані витрати, відповідач ніякої участі у вихованні сина не приймав, не спілкується з ним, його життям не цікавиться.
Відповідач матеріально забезпечений, у власності його сім`ї перебуває квартира, житловий будинок, транспортний засіб. У вказаний нею період він отримував стабільний, високий дохід та в змозі компенсувати позивачу половину понесених додаткових витрат на дитину. 
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити. При цьому покликалася на те, що відповідач у період 2022 – 2024 років проходив військову службу, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. 15.01.2025 ОСОБА_2 було звільнено з військової служби у запас. У зв`язку із закінченням права на відстрочку 15.05.2025 ОСОБА_2 був призваний для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з отриманими пораненнями з 20.09.2025 перебував на стаціонарному лікуванні.
Вважає безпідставною вимогу про стягнення з відповідача аліментів за січень 2025 року в сумі 32740 грн. 35 коп., оскільки згідно п. 3 ч. 2 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження», п. 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146, з військовослужбовців Збройних Сил України утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру. Стягнення аліментів під час розрахунку при звільненні ОСОБА_2 в січні 2025 було здійснено в повному обсязі.
29.07.2025 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №564/1715/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у зв`язку з досягненням дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Зазначена постанова сторонами виконавчого провадження не оскаржувалася.
Відповідно до розрахунку заборгованості від 08.08.2025 переплата за аліментами складає 1893 грн. 26 коп.
Також вважає необгрунтованою вимогу про стягнення додаткових витрат на оплату послуг приватних навчальних закладів для отримання ОСОБА_3 повної загальної освіти за дистанційною формою навчання у сумі 45100 грн., оскільки позивачем не доведено особливих обставин, які б зумовили потребу дистанційного платного навчання дитини в приватних закладах освіти.
Крім того, вважає безпідставною вимогу про стягнення додаткових витрат на оплату надання інформаційних (консультативних) послуг щодо підготовки до навчання, оформлення документів для вступу ОСОБА_3 в начальний заклад Республіки Польща та вартості навчання, оскільки здобуття професійної освіти не відноситься до тих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.
Щодо вимог в частині стягнення з відповідача половини вартості придбаних 12.07.2025 комплектуючих до комп`ютерної техніки вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 досяг повноліття та у відповідача відсутній обов`язок брати участь у додаткових витратах на повнолітню дитину. 
У відповіді на відзив відповідач ОСОБА_1 вказала, що неутримання аліментів з компенсації за невикористані відпустки при звільненні відповідача з військової служби є неправомірним і таким, що не грунтується на вимогах закону. Крім того, дитина була переведена на дистанційну форму навчання для реалізації права на повну загальну освіту та за станом здоров`я потребувала такої форми навчання. Погодження батька дитини не було, оскільки він із сином не спілкувався, самоусунувся від його виховання. Отримання дитиною дистанційної вищої освіти за кордоном є тими, особливими обставинами, які пов`язані із розвитком здібностей дитини та відповідач зобов`язаний брати участь у цих витратах. Матеріальне та сімейне становище відповідача, наявність стабільних доходів, дозволяють йому нести додаткові витрати на дитину.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити.
Представник відповідача адвокат Середа О.В. у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, покликаючись на його безпідставність. 
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що у період 2006 - 2009 років сторони перебували у шлюбі, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У свідоцтві про народження ОСОБА_3 відповідач вказаний батьком.
Відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22.08.2023, справа №564/1715/23, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 син сторін ОСОБА_3 досяг повноліття.
Із довідки КНП «Костопільський центр первинної медичної допомоги» від 17.05.2023 вбачається, що внаслідок перенесеного у 2020 році ОСОБА_3 захворювання на «Covid-19» йому було рекомендоване індивідуальне навчання.
У повідомленні про розгляд заяви ОСОБА_1 від 21.09.2020 Костопільською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4 Костопільської районної ради Рівненської області від 24.09.2020 зазначено, що вказаний навчальний заклад може організувати здобуття освіти за екстернатною формою, сімейною (домашньою) формою та педагогічним патронажем для осіб, які за станом здоров`я не можуть здобувати освіту за денною формою відповідно до висновку лікарсько-консультаційної комісії закладу охорони здоров`я або медичного висновку про стан здоров`я дитини за формою, затвердженою Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідного висновку лікарсько-консультаційної комісії закладу охорони здоров`я або медичного висновку про стан здоров`я дитини за формою, затвердженою Міністерством охорони здоров`я України позивачем не надано.
Разом із тим судом встановлено, що у період 2020 - 2024 років ОСОБА_3 навчався дистанційно згідно укладених договорів про надання освітніх послуг між замовником ОСОБА_1 (позивачем у справі) та ТОВ «Центр дистанційної освіти «Джерело Плюс» від 01.10.2020 (2020-2021 роки, плата за навчання 15000 грн.), ТОВ «Заклад освіти «Київ Глобал Скул» від 05.07.202 (плата за навчання за період 2021 – 20224 становить 45100), що підтверджується бухгалтерською довідкою від 04.05.2023, довідкою про підтвердження укладення договору про надання освітніх послуг № 114 від 26.06.2024, актами звірки взаємних розрахунків за період січень 2023 – травень 2024, наданими суду квитанціями. 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Разом із тим, суд вважає, що позивачем не доведено особливих обставин, які б зумовили потребу дистанційного платного навчання на той час неповнолітнього ОСОБА_3 в приватних закладах освіти, зокрема ТОВ «Центр дистанційної освіти «Джерело Плюс» та ТОВ «Заклад освіти «Київ Глобал Скул» при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної повної загальної середньої освіти, гарантованої державою та не наведено мотивів вибору саме цих освітніх закладів, а також погодження такого вибору з батьком дитини. 
Відтак, суд вважає за вірне відмовити у задоволенні стягнення з відповідача понесених витрат на навчання дитини у вказаних закладах.
Із наданих позивачем письмових доказів також вбачається, що 20.05.2024 позивачем укладено договір про надання інформаційних (консультаційних) послуг щодо підготовки до навчання дитини за кордоном та у зв`язку з цим понесено витрати в сумі 2640 грн. 
Також встановлено, що ОСОБА_3 з 01.10.2024 навчається на денно-дистанційній, платній формі навчання у Вищій суспільно-економічній школі у Пшеворську (Республіка Польща), що підтверджується угодою про умови навчання та терміни оплати у Вищій суспільно-економічній школі у Пшеворську від 01.10.2024, довідкою зазначеного навчального закладу від 30.10.2025, квитанціями про здійснення позивачем переказу коштів в рахунок оплати за навчання. 
Витрати позивача за навчання ОСОБА_3 у вказаному навчальному закладі за 2024 -2025 навчальний рік складають 34772 грн. 86 коп.
Разом із тим, суд вважає, що навчання дитини з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. 
Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.
Позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини за кордоном при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.
Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі N 336/1488/19.
Крім того, підготовка дитини вступу до вищого навчального закладу не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України (Постанова КЦС ВС від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20).
Також не грунтується на вимогах закону позовна вимога про стягнення з відповідача несплачених аліментів за січень 2025 року в сумі 32740 грн. 00 коп.
Із довідки військової частини НОМЕР_1 про доходи відповідача, звіту про здійснені відрахування та виплати, повідомлень щодо проведених військовослужбовцю ОСОБА_2 нарахувань вбачається, що у січні 2025 року із його грошового забезпечення утримано аліменти в сумі 8320 грн. 61 коп. У наведеному розрахунку зазначено, що аліменти не утримувалися із нарахованої йому компенсації за невикористану відпустку, компенсації за невикористану відпустку УБД, одноразової грошової допомоги при звільненні.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження», п. 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146, з військовослужбовців Збройних Сил України утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру. Компенсаційні виплати за невикористану відпустку не мають постійного характеру.
Таким чином утримання аліментів було проведено відповідно до вимог закону.
Крім того, із постанови головного державного виконавця Костопільського відідлу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.07.2025 вбачається, що рішення Костопільського районного суду Рівненської області у справі № 564/1715/23 виконано, виконавче провадження закінчено у зв`язку із досягненням дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня. 
Із розрахунку державного виконавця також вбачається наявність переплати за аліментами в сумі 1893 грн. 26 коп. 
Також встановлено, що 12.07.2025 позивачем було придбано блок живлення та комплектуючі до комп`ютера загальною вартістю 61617,10 грн., що підтверджується наданою суду квитанцією. 
Разом із тим зазначені витрати позивачем понесено після досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
При цьому суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2019 року в справі № 405/8423/16-ц.
У постанові від 01 квітня 2020 року в справі № 521/16268/18 Верховний Суд зазначив, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року в справі № 638/13860/16-ц зазначено, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовної вимоги про стягнення додаткових витрат, оскільки навчання дитини у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат згідно зі статтею 185 Сімейного кодексу України. Також дитина сторін досягла повноліття, тому немає підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 185 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Таким чином до правовідносин, що виникли після досягнення дитиною повноліття, не підлягає застосуванню ст. 185 СК України. Стягнення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, після досягнення дитиною повноліття законом не передбачено. Позивач, а також дитина, яка досягла повноліття, мають право звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у порядку ст. 199 СК України.
За наведених вище обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. 
Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору за вказаними позовними вимогами та суд дійшов висновку про відмову у позові, судові витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок держави. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 182, 185, 198-201 Сімейного кодексу України, ст. 10 - 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, заборгованості за аліментами – відмовити. 
Судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач – ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач – ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 30 квітня 2026 року.

Суддя: Р. М. Снітчук