П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36913/25	

Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.,
повний текст судового рішення
складено 29.12.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючої судді Голуб В.А.,
суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київського інституту Національної гвардії України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі № 420/36913/25 за адміністративним позовом Київського інституту Національної гвардії України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національна академія Національної гвардії України, Міністерство внутрішніх справ України про стягнення витрат на навчання,

В С Т А Н О В И В :

Київський інститут Національної гвардії України звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національна академія Національної гвардії України, Міністерство внутрішніх справ України, в якій просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громанянина України № НОМЕР_2 , виданий 08.04.2021, орган, що видав: 6525, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Київського інституту Національної гвардії України (реквізити для сплати: код ЄДРПОУ 44633214, р/р UA328201720313281002201189382, МФО 820172, ДКСУ м. Київ) суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням у вищих військових навчальних закладах Національної гвардії України у розмірі 837 547 (вісімсот тридцять сім тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 13 коп.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року суд задовольнив частково позов Київського інституту Національної гвардії України до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України про стягнення витрат на навчання. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Київського інституту Національної гвардії України суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням у Київському інституті Національної гвардії України у розмірі 417 851,98 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовив.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням представник Київського інституту Національної гвардії України подав апеляційну скаргу.
Апелянт вказав, що Національна академія Національної гвардій України (далі також Академія) та Київський інститут Національної гвардії України (далі також Інститут) є структурними підрозділами, які перебувають у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України. Діяльність Академії та Інституту здійснюється в межах спільного організаційного та фінансового підпорядкування відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України.
Таким чином, як стверджує апелянт, кошти, що підлягають відшкодуванню старшим сержантом ОСОБА_1 за період його навчання в Академії та Інституті, у подальшому перераховуються до Міністерства внутрішніх справ України. У свою чергу, Інститут звернувся до суду з цією позовною заявою як вищий військовий навчальний заклад, у якому контракт, укладений між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Академії та ОСОБА_1 , було достроково розірвано (припинено). Це стало підставою для виникнення у останнього дебіторської заборгованості саме перед Інститутом за весь період навчання ОСОБА_1 у вищих військових навчальних закладах, які перебувають у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України.
Така правова позиція обґрунтована тим, що після переведення ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби (навчання) до Інституту всі документи фінансової звітності, пов`язані з утриманням останнього в Академії, були передані до Інституту. Однак судом першої інстанції не враховано та не надано належної правової оцінки вищезазначеним обставинам, що призвело до необґрунтованої та безпідставної відмови у задоволенні позовних вимог на суму 419 695 грн 15 коп. за період навчання (утримання) ОСОБА_1 у Національній академії Національної гвардії України.
Представником Національної академії Національної гвардії України надано відзив на апеляційну скаргу, який за змістом дублює доводи апеляційної скарги.
Відповідачем також надано відзив на апеляційну скаргу, у якому ОСОБА_1 зазначив, що у військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України він характеризується позитивно, що, на його думку, спростовує доводи позивача про неодноразове порушення ним військової дисципліни. Крім того, постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 9 вересня 2025 року провадження у справі № 305/3170/25, в якій досліджувався факт нібито незаконного перетину кордону старшим сержантом ОСОБА_1 , було закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України). Також відповідач наголошує, що рапорт про звільнення за власним бажанням був написаний ним під примусом. Крім того, відповідач наголосив, що він має статус учасника бойових дій, а Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачена можливість повної або часткової оплати навчання за рахунок бюджетних коштів. Тому відповідач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції від 29.12.2025 залишити без змін.
Треті особи правом на надання пояснень на апеляційну скаргу не скористались.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання) в Національній академії Національної гвардії України в період з 12.08.2023 по 05.09.2024 на посаді курсанта Академії, з 06.09.2024 по 03.10.2025 на посаді курсанта 2-го відділення 113 навчальної групи курсу № 4 факультету забезпечення державної безпеки Київського інституту Національної гвардії України, у військовому званні «старший сержант». 
12.08.2023 між старшим сержантом ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України строком на період навчання з 12.08.2023.
Відповідно до п.1 Контракту, Курсант старший сержант ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно бере на себе зобов`язання:
проходити військову службу (навчання) у Національній академії Національної гвардії України (далі - Академія) протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим Контрактом;
мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера;
сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки, добре володіти довіреною військовою технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом;
продовжувати подальше проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання;
відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням в Академії, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
подавати про себе та членів своєї сім`ї інформацію, необхідну для проходження військової служби та соціального захисту.
У подальшому, згідно з наказом начальника Національній академії Національної гвардії України від 12.08.2023 № 236 (по стройовій частині) старшого сержанта ОСОБА_1 зараховано в списки перемінного складу та поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра тактичного рівня підготовки за спеціальністю 251 «Державна безпека», освітня програма «Службово-бойова діяльність підрозділів НГУ із забезпечення державної безпеки».
Надалі, відповідно до наказу начальника Національній академії Національної гвардії України від 05.09.2024 № 267 (по стройовій частині) старшого сержанта ОСОБА_1 переведено на навчання до Київського інституту Національної гвардії України, виключено зі списків особового складу Академії та всіх видів забезпечення за наявності підстав, передбачених пунктом 170 Положення та пункту 5.1. Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів МВС, переміщеного наказом командувача Національної гвардії України від 16.08.2024 № 220 о/с, 05 вересня 2024 року.
Наказом начальника Київського інституті Національної гвардії України від 06.09.2024 № 195 (по стройовій частині) старшого сержанта ОСОБА_1 , який прибув для подальшого навчання з Національної академії Національної гвардії України (місто Харків) та зарахований наказом командувача Національної гвардії України від 16.08.2024 № 220 по особовому складу у розпорядження начальника Київського інституту Національної гвардії України, 06 вересня 2024 року зараховано до списків особового складу Інституту та на всі види забезпечення.
02.09.2025 старший сержант ОСОБА_1 звернувся з рапортом до начальника курсу № 4 факультету забезпечення державної безпеки Київського інституту Національної гвардії України про відрахування його з навчального закладу Київського інституту Національної гвардії України через небажання продовжувати навчання.
25.09.2025 на засіданні вченої ради Київського інституту Національної гвардії України було розглянуто питання про дострокове розірвання контракту на навчання в Київському інституті Національної гвардії України з курсантом 113 навчальної групи курсу № 4 факультету забезпечення державної безпеки старшим сержантом ОСОБА_1 .
За результатами розгляду вищезазначеного питання вчена рада постановила: вважати недоцільним подальше навчання в Київському інституті Національної гвардії України курсанта 2 відділення 113 навчальної групи курсу № 4 факультету забезпечення державної безпеки старшого сержанта ОСОБА_1 . Рекомендувати начальнику Київського інституту Національної гвардії України відрахувати з навчання в інституті, припинити (розірвати) контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Київського інституту Національної гвардії України із курсантом 2 відділення 123 навчальної групи курсу № 4 факультету забезпечення державної безпеки старшим сержантом ОСОБА_1 , через власне небажання продовжувати навчання та особисту недисциплінованість, з урахуванням правового режиму воєнного стану.
Рішення вченої ради Київського інституту Національної гвардії України викладено у Протоколі № 5 від 25.09.2025 та введено в дію наказом начальника Інституту від 26.09.2025 № 575 «Про введення в дію рішення вченої ради Інституту від 25 вересня 2025 року (протокол № 5)».
У подальшому, відповідно до наказу начальника Київського інституту Національної гвардії України від 03.10.2025 № 214 (по стройовій частині) старший сержант ОСОБА_1 був відрахований з навчання та виключений зі списків перемінного складу Інституту через невиконання індивідуального навчального плану та небажання продовжувати навчання, а контракт, укладений з останнім, був достроково припинений (розірваний) 03.10.2025.
Згідно із розрахунками фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 , за період з 12.08.2023 по 05.09.2024 сума витрат становить 419 695,15 грн. з них: грошове забезпечення військовослужбовців на суму 334 625,80 грн., предмети, матеріали, обладнання та інвентар на суму 17 333,40 грн., медикаменти та перев`язувальні матеріали на суму 1 196,46 грн., продукти харчування на суму 54 985,88 грн., оплата комунальних та спожитих енергоносіїв 11 553,61 грн. 
Згідно із розрахунками фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 за період навчання в Київському інституті з 06.09.2024 по 03.10.2025 сума витрат становить 417 851,98 грн., у тому числі: грошове забезпечення – 321 073, 13 грн.; предмети, матеріали, обладнання та інвентар – 32 493,00 грн.; медикаменти та перев`язувальні матеріали – 0,00 грн.; продукти харчування – 50 622,00 грн.; комунальні послуги – 13 663, 85 грн. 
Загальний розрахунок фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 за період навчання в Академії та Київському інституті становить 837 547,13 грн., у тому числі: грошове забезпечення – 655 698,93 грн.; предмети, матеріали, обладнання та інвентар – 49 826,4 грн.; медикаменти та перев`язувальні матеріали – 1 196,46 грн.; продукти харчування – 105 607, 88 грн.; комунальні послуги – 25 217, 46 грн. 
16.10.2025 ОСОБА_1 отримав претензію про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти, що підтверджується особистим підписом відповідача.
ОСОБА_1 , будучи обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, підписав Витяг з порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах та заяву-зобов`язання, що підтверджує факт ознайомлення відповідача з розміром, підставами та порядком відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням останнього у вищому навчальному закладі .
Разом з тим, добровільного переказу коштів на розрахунковий рахунок позивача в рахунок існуючої заборгованості відповідач не здійснив, що стало підставою для звернення позивача до суду.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції стягнув із ОСОБА_1 витрати, пов`язані з його утриманням, лише за період навчання у Київському інституті Національної гвардії України, відмовивши у стягненні коштів за весь період навчання відповідача.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII)
Відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу визначено Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі - Порядок № 964).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 964 витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
За приписами пункту 4 Порядку № 964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Колегія суддів зазначає, що визначення суми заборгованості не є спірним питанням у даній справі, а тому наявні в матеріалах справи розрахунки є належними доказами, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат на утримання відповідача у вищому навчальному закладі.
При цьому, відповідач не заперечує обґрунтованість вказаного розрахунку.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1  проходив військову службу (навчання) в Національній академії Національної гвардії України в період з 12.08.2023 по 05.09.2024 на посаді курсанта Академії, з 06.09.2024 по 03.10.2025 на посаді курсанта 2-го відділення 113 навчальної групи курсу № 4 факультету забезпечення державної безпеки Київського інституту Національної гвардії України, у військовому званні «старший сержант».
В свою чергу Національна академія Національної гвардії України та Київський інститут Національної гвардії України є двома окремим навчальними закладами, які зареєстровані як різні юридичні особи під власними кодами ЄДРПОУ.
Так, апелянт наголошує, що Академія та Інститут є структурними підрозділами, які перебувають у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України. Діяльність Академії та Інституту здійснюється в межах спільного організаційного та фінансового підпорядкування відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України. 
Проте вказане не спростовує того, що відповідач навчався у двох окремих навчальних закладах. Спільне перебування у сфері управління одного міністерства не нівелює статусу Академії та Інституту як самостійних суб`єктів та окремих юридичних осіб.
Відтак, право на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, виникає безпосередньо у тієї юридичної особи, яка фактично здійснювала таке утримання та понесла відповідні видатки. З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення коштів за період навчання в Академії на користь Інституту.
Посилання відповідача на наявність у нього статусу учасника бойових дій не скасовує обов`язку відшкодовувати витрати, пов`язанні з утриманням курсанта, адже пільга у вигляді права на державну цільову підтримку для здобуття вищої освіти у державних закладах освіти реалізується у визначеному порядку. Крім того, право на безкоштовне навчання не є безумовним.
Крім того, колегія суддів зауважує, що апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, яка була подана Київським інститутом Національної гвардії України.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення, яким позов задовольнив частково.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС України.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київського інституту Національної гвардії України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі № 420/36913/25 - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі № 420/36913/25 за адміністративним позовом Київського інституту Національної гвардії України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національна академія Національної гвардії України, Міністерство внутрішніх справ України про стягнення витрат на навчання, - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя-доповідач 		В.А. Голуб	
Судді	  	Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко