Справа № 331/6312/25
Провадження № 2/331/875/2026

РІШЕННЯ
іменем України
30.04.2026 

Олександрівський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Фісун Н.В., за участю секретаря Коростельової К.Ю.., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Запорізької міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позо зову на стороні позивача: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання права власності на нерухоме та рухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася до суду позовом про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання права власності на нерухоме та рухоме майно в порядку спадкування за законом.
В обгрунтування позову вказала, що вона познайомилась з ОСОБА_4 взимку 1999 року. Спочатку вони просто зустрічалися, а з січня 2003 року вони стали жити спільно, як подружжя, в двохкімнатній квартирі, яка за життя ОСОБА_4 належала йому на праві власності, за адресою – АДРЕСА_1 .
На момент їхнього знайомства у ОСОБА_4 було двоє дітей: дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але він з ним не проживав ще з 1982 року. Після розірвання шлюбу з колишньою дружиною, ОСОБА_4 відносин ні з дітьми, ні з колишньою дружиною, не підтримував. Інших родичів ОСОБА_4 , крім дітей, як могли би бути спадкоємцями 1-3 черги, відсутні. Діти ОСОБА_4 на початку 80-их років разом з матір`ю виїхали в Республіку Білорусь. Де вони проживають і яка їхня доля в даний час, їй не відомо. За їхнього спільного життя з ОСОБА_4 , він не підтримував відносин з дітьми і вони ніколи ніяким чином не цікавились його життям.
26.09.2017 року, після смерті своїх батьків, на підставі Свідоцтва про спадщину, ОСОБА_4 став власником 2-ох кімнатної квартири загальною площею 44,26 м.2, а жилою площею – 25,9 м.2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, у власності ОСОБА_4 на момент його смерті перебував автомобіль CHEVROLETT LACETTI, 2008 року випуску, д.н. знак НОМЕР_1 від 13.09.2025 року.
На той момент, коли в січні 2003 року вони стали проживати спільно однією сім`єю з ОСОБА_4 , з колишнім чоловіком – ОСОБА_5 вона вже не жила однією сім`єю, жили нарізно, хоча юридично, вона ще перебувала з ним в шлюбі. 
01.04.2004 року позивачка розірвала шлюб з колишнім чоловіком, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке було видано 01.04.2002 року відділом реєстрації цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Запоріжжя.
Обставини спільного проживання підтверджуються спільними фотографіями з ОСОБА_4 , так і груповими фотографіями з її родичами та друзями за його участі під час проведення спільних сімейних свят чи зустрічей з родичами та друзями та поясненнями свідків. З зазначених фототаблиць, вбачається, що ОСОБА_4 систематично, разом зі нею та її рідними святкував їхні свята як свої власні і відносився до її дітей та онуків, як до своїх рідних. Весь період спільного життя з ОСОБА_4 , вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, разом придбавали меблі та предмети побуту, одяг, прикраси, постільну білизну, посуд, книги, інші речі, необхідні для повсякденного проживання. Фактично за її кошти спочатку в 2007 році, а потім в 2010 роках у цій же квартирі за вищевказаною адресою був проведений ремонт – встановлені нові металопластикові вікна та балконний блок. В цей же період спільного проживання з ОСОБА_4 , на адресу квартири, де вони проживали з ОСОБА_4 , вона виписувала періодичну кореспонденцію. Вказані обставини підтверджуються такими доказами, як Договори про поставку продукції та виконання робіт з ФОП ОСОБА_6 від 15.10.2007 року та від 26.10.2010 році, що укладались між нею та цим суб`єктом підприємництва, іншими документами, що укладались між ними, квитанціями до прибуткового касового ордеру, платіжними квитанціями АТ «Укрпошта» про передплату позивачкою періодичних видань на адресу: АДРЕСА_1 .
За час їхнього спільного життя однією сім`єю з ОСОБА_4 , вона лікувалась в стаціонарі Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради – (5-тій міськлікарні). Втой час, коли вона хворіла, ОСОБА_4 виконуючи свій обов`язок, як подружжя, здійснював її догляд , а оплата її лікування проходила з спільного сімейного бюджету.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , помер, про що 18.12.2024 року Олександрівським відділом ДРАЦС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) був вчинений актовий запис за № 3321.
Коли ОСОБА_4 перебував в лікувальній установі, то вона придбавала ліки і на підтвердження цього факту долучає тільки два фіскальних чеки про придбання ліків на суму 629 грн. та 702 грн. На підтвердження цих обставин надаються два фіскальних чеки з аптеки № 51 та Аптеки № 1 на проспекті Моторобудівельників, міста Запоріжжя від 16.12.2024 року, які збереглися. 
Після смерті ОСОБА_4 , вона організувала його похорони за власні кошти, підтвердженням чого є Договір про надання їй похоронних послуг на поховання чоловіка – ОСОБА_4 від 18.12.2024 року.
Факт спільного проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю з 2003 року і по день його смерті за вищевказаною адресою – АДРЕСА_1 , також підтверджується Довідкою, що видана на підставі пояснень сусідів ОСББ «Соборний 154-б».
Спільні кошти за життя ОСОБА_4 , (а це її спочатку заробітна плата, а потім –пенсія, та його спочатку заробітна плата, а потім – пенсія), з самого початку їхнього спільного проживання однією сім`єю, вони використовували для витрат на спільне харчування, лікування при необхідності – на спільний відпочинок, сплату комунальних платежів за квартиру. Гроші на утримання сім`ї у них були спільні.
08.01.2025 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Бахматської Т.М. з заявою про прийняття спадщини, однак, постановою приватного нотаріуса від 23.06.2025 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 в зв`язку з тим, що нею не були надані відповідні документи, що вона є дружиною померлого ОСОБА_4 чи проживала разом зі спадкодавцем останні 5 років. Також повідомлено приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Т.М. Бахматською, діти ОСОБА_4 : дочка ОСОБА_2 та син – ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини після смерті батька в установленому законом порядку та у визначений законом строк не звертались.
Прохає суд Встановити факт, що має юридичне значення, а саме – факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності на нерухоме майно – двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль CHEVROLETT LACETTI, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 за нею в порядку спадкування за законом.
Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2025 року відкрито позовне провадження за правилами загального позовного провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

11.11.2025 року від відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що надані ОСОБА_1 докази є недостатніми та не доводять достовірно факт її спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Довідка фактичного проживання, в якій вказано, що гр. ОСОБА_1 проживала з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з цивільним чоловіком ОСОБА_4 , складена без зазначення дати головою ОСББ «Соборний 154б». Звертають увагу суду, що зазначена особа не наділена повноваженнями складати подібні Довідки, адже для ствердження факту проживання однією сім`єю має вестись облік фактичного мешкання осіб без реєстрації. Питання фіксування факту викладеного у довідці не можливий. Складання подібних довідок є наданням адміністративних послуг, а голова ОСББ не є суб`єктом надання таких послуг.
Більш того, звертають увагу суду, що відповідно до відкритих даних з вебсайту Youcontrol, юридична особа ОСББ "Соборний 154б", код ЄДРПОУ 44072755, було зареєстровано 15.12.2020. А отже голова об`єднання ніяк не могла засвідчувати факт проживання гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з 2003 року. Таким чином, головою ОСББ «Соборний 154б» складена та надана Довідка про фактичне місце проживання з перевищенням своїх повноважень, без фактичного підтвердження викладених в документі обставин та містить не перевірені та не встановлені дані. Також у Довідці вказано, що зазначені факти підтверджують сусіди та свідки, однак вони не підкріплюють це своїми підписами. Відомі сусідам обставини мають бути підтверджені під час судового засідання, а до цього вони не можуть розглядатись як доказ. Їх свідчення можуть бути прийняті судом тільки у разі надання ними показань в суді під присягою. До того ж показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.
Долучені до позовної заяви копії платіжних квитанцій АТ «Укрпошта» про приймання переплати від ОСОБА_1 та плату за переадресування періодичних друкованих видань на адресу: АДРЕСА_1 , не доводять сукупність вищезазначених обставин, зокрема, ведення спільного господарства з ОСОБА_4 . У цих документах не згадується про спадкодавця, що унеможливлює встановлення факту проживання його та позивачки саме однією сім`єю. Лише спільне проживання осіб за однією адресою без доведення наявності взаємних прав та обов`язків, фактів ведення спільного господарства та наявності спільних витрат, не є підтвердженням проживання цих осіб однією сім`єю. У наданих позивачкою квитанціях про купівлю лікарських засобів не зазначено, хто покупець, і куди був доставлений товар. Скан-копії фотографій, що надаються позивачкою для підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, мають неналежну якість, а тому ознайомлення з ними та їх дослідження відповідачем виявилось неможливим. Копія договору про надання позивачці похоронних послуг на поховання спадкодавця не доводять факт проживання однією сім`єю, адже наявність у позивача документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця не є доказом спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлим. Прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням позиції Запорізької міської ради.
04.12.2025 року Ухвалою суду витребувано докази по справі.
Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.
Представник позивача адвокат Асауленко І.О. та позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги , прохали їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повторно до судового засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про слухання справи у судовому порядку.
Представник відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської ради до судового засідання не з`явився, прохав суд розглядати справу у їх відсутності.
Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна до судового засідання не з`явилася, прохала суд розглядати справу у її відсутності.
Суд, заслухавши позивача та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані позивачем, приходить до наступних висновків.

Що стосується позовних вимог позивача про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, суд зазначає наступнне.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис 3321, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Олександрівським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.12.2024.
ОСОБА_1 самостійно поховала ОСОБА_4 . Вартість послуг та сплачених коштів, підтверджується наявними доказами у матеріалах справи, а саме: копією Договору-замовлення на поховання № від 18.12.2024.
Після смерті ОСОБА_4 та на теперішній час позивачка продовжує проживати за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про фактичне проживання голови ОСББ « Соборний 154б», а також підписами жильців, що мешкають по сусідству. У зазначеній довідці також вказано, що позивач фактично проживає за цією адресою з червня 2003 року.
Судом встановлено, що у 2007 році, а потім в 2010 роках у квартирі за вищевказаною адресою був проведений ремонт – встановлені нові металопластикові вікна та балконний блок. В цей же період спільного проживання з ОСОБА_4 , на адресу квартири, де вони проживали з ОСОБА_4 , вона виписувала періодичну кореспонденцію. Вказані обставини підтверджуються такими доказами, як Договори про поставку продукції та виконання робіт з ФОП ОСОБА_6 від 15.10.2007 року та від 26.10.2010 році, що укладались між нею та цим суб`єктом підприємництва, іншими документами, що укладались між ними, квитанціями до прибуткового касового ордеру, платіжними квитанціями АТ «Укрпошта» про передплату позивачкою періодичних видань на адресу: АДРЕСА_1 .
Всі вищезазначені факти в судовому засіданні підтвердили свідки: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Пояснення свідків є послідовними та узгоджуються між собою, а тому суд приймає їх до уваги.
Таким чином, всі ці факти свідчать про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мешкали разом, однією сім`єю, як чоловік та жінка, мали спільний побут, вели сумісне господарство починаючи з 2003 року.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляд квартири за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль CHEVROLETT LACETTI, 2008 року випуску, д.н. знак НОМЕР_1 від 13.09.2025 року., що належала спадкодавцю.
ОСОБА_1 08.01.2025 року звернулась до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Бахматської Т.М. з заявою про прийняття спадщини, однак, постановою приватного нотаріуса від 23.06.2025 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 в зв`язку з тим, що нею не були надані відповідні документи, що вона є дружиною померлого ОСОБА_4 чи проживала разом зі спадкодавцем останні 5 років та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини (дня смерті спадкодавця)
За умовами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46цього Кодексу).
Згідно із ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно пункту 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Статтею1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У своєму висновку, викладеному у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц (провадження №61-38901св18), Верховний Суд вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
У постанові Верховного Суду від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Отже, основною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.
Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 і вели спільне господарство в період з 2003 року та до дня смерті ОСОБА_4 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Встановлення в судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно позивачу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 .
Відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За приписами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків ( стаття 76 ЦПК України)
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
Суд, встановив, що наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_4 як чоловіка та дружини, наявність у них взаємних прав і обов`язків, ведення спільного побуту. Зокрема, письмові докази, а саме: наявність у особи на зберіганні особистих документів померлого та документів, пов`язаних зі смертю та похованням (кремацією) спадкодавця, докази сплати послуг з поховання спадкодавця, довідка про фактичне проживання за вищевказаною адресою , копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, покази свідків, фотографії (світлини), копії договорів по встановлення металопластикових вікон, копії квитанцій передоплати періодичних друкованих видань - узгоджуються із доводами позивачки та показаннями свідків щодо спільного проживання однією сім`єю позивачки зі спадкодавцем у спірній квартирі та ведення спільного господарства упродовж більше ніж п`ять років до дня смерті останнього.

Що стосується позовних вимог позивача про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 в передбачений законом строк прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, та їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину лише тому, що нею не надано документів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю.
Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України)
Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом зазначеної норми судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача таке право, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності за ст. 392 ЦК України у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно, оскільки підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до зазначеної норми є саме оспорення або невизнання права, а не намір набути таке право за рішенням суду.
Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19).
Суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом немає з наступних підстав.
Оформлення спадкових справ особи покладено на нотаріуса. 
У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом роз`яснено ОСОБА_1 що перш ніж звертатися про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, слід звернутися до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини. Видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно спадкоємцю, який не підтвердив факт постійного проживання однією сім`єю є неправомірним.
Отже судом встановлено, що встановлення фактупостійного проживання однією сім`єю буде мати правові наслідки для позивача для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1,4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч.2 ст.78 ЦПК України)
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.79 ЦПК України)
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.80 ЦПК України)

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.328,392,1216-1218, 1220-1223, 1296-1298 ЦК України, суд, –

УХВАЛИВ:
Позовну заяву   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Запорізької міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача:приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання права власності на нерухоме та рухоме майно в порядку спадкування за законом – задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 8 травня 2026 року.

Суддя Н.В.Фісун