Номер провадження: 22-ц/813/5892/26 
Справа № 946/7406/24
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г.І.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
11.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання Юцикова Д.Є.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2026 року, 
за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання, в обґрунтування якого зазначив, що після тривалого проживання разом шлюбні відносини між матір?ю позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 припинені. За рішенням суду № 152/1256/18 від 03 жовтня 2018 року відповідач сплачував аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач посилається, що він навчається на денній формі навчання Навчально-наукового інституту археологій та природо-користування Вінницького національного аграрного університету з терміном навчання до червня 2027 року, про що видана довідка № 53 від 27.08.2024 року. Зазначає, оскільки він перебуває на денній формі навчання, влаштуватись на роботу можливості не має, стипендію не отримує. Матір його самостійно утримувати не в змозі, так як у зв?язку з навчанням збільшилися матеріальні потреби на утримання, зокрема на придбання продуктів харчування, одягу, ліків, придбання підручників, оплату проїзду.
Після досягнення ОСОБА_1 повноліття, батько добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, чим ставить у скрутне матеріальне становище та змушує звертатись з позовом до суду. 
Зауважує, що з відомої йому інформації відповідач проблем зі здоров?ям не має, офіційно працевлаштований, з тому може сплачувати кошти на утримання позивача.
Позивач просив суд стягнути з відповідача, ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 у в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до 30.06.2027 року, тобто до припинення терміну навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років у випадку навчання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 16 лютого 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання відмовив.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що станом на день розгляду справи позивачем не додано жодного належного та допустимого доказу наявності потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, здійснених ним витрат на навчання та наявності у батька матеріальної спроможності надавати таку допомогу, що є обов`язковою умовою для покладення на відповідача обов`язку, передбаченого ст. 199 СК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо недоведеності позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, який продовжує навчання, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2026 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Крім того просив, справу розглянути без його участі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він продовжує навчатись на денній формі навчання Навчально-наукового інституту агротехнологій та природокористування Вінницького національного аграрного університету з терміном навчання до червня 2027 року, за таких обставин влаштуватись на роботу можливості не має, стипендію не отримує. Матір самостійно утримувати позивача не в змозі, так як у зв?язку із навчанням збільшилися матеріальні потреби на утримання, зокрема на придбання продуктів харчування, одягу, ліків, підручників, оплату проїзду. Після досягнення ОСОБА_1 повноліття батько/відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки проблем зі здоров?ям не має, офіційно працевлаштований та має змогу сплачувати кошти на утримання позивача.
Зазначає, що справа судом першої інстанції розглядалась понад 16 місяців, разом із тим, судом в рішенні в порушення норм матеріального права та процесуального закону безпідставно зроблено висновок, що загально відомі факти/обставини підлягають доказування, адже такі витрати з кожним днем не зменшуються, а тільки збільшуються і це, також, загальновідомо та не потребує деталізації бо є загальновідомі статистичні дані в державі.
Посилається, що як встановлено з рішення суду, відповідач не спростував твердження, що він працездатний і працевлаштований та не підтвердив своє безробіття, а навпаки працевлаштований (є військовослужбовцем) та отримує значний дохід, що спростовує ту обставину, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу позивачу у вигляді аліментів.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.03.2026 року відкрито провадження у справі, роз`яснено ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву.
ОСОБА_1 копію ухвали отримав 06.05.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав у відповідності п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України.
Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за наявності відповідної письмової заяви, шляхом доставки повідомлення 03.06.2026 року о 13:06:13 у додаток «Viber», що підтверджується довідкою.
ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за наявності відповідної письмової заяви, шляхом доставки повідомлення 03.06.2026 року о 13:06:13 у додаток «Viber», що підтверджується довідкою.
З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасниківпроцесу.
15.05.2026 року від  ОСОБА_2 надійшла заява надіслана на офіційну електронну адресу Одеського апеляційного суду в електронній формі, проте на неї не накладений кваліфікований електронний підпис у розумінні чинного законодавства, що свідчить про відсутність можливості ідентифікувати особу, що її подала. Так, згідно ч. 8 ст. 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". 
З огляду на викладене, оскільки заява ОСОБА_2 не підписана позивачем в установлений процесуальним законом спосіб, вона підлягає поверненню особі, яка її подала.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що станом на день розгляду справи позивачем не додано жодного належного та допустимого доказу наявності потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, здійснених ним витрат на навчання та наявності у батька матеріальної спроможності надавати таку допомогу, що є обов`язковою умовою для покладення на відповідача обов`язку, передбаченого ст. 199 СК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо недоведеності позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, який продовжує навчання, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Звертаючись до суду позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до 30.06.2027 року, тобто до припинення терміну навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років у випадку навчання, в обґрунтування зазначивши, що навчається на денній формі Навчально-наукового інституту археологій та природо-користування Вінницького національного аграрного університету з терміном навчання до червня 2027 року, влаштуватись на роботу можливості не має, стипендію не отримує. У зв?язку з навчанням збільшилися матеріальні потреби на утримання, зокрема на придбання продуктів харчування, одягу, ліків, придбання підручників, оплату проїзду.
Отже предметом позову у цій справі є стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25.06.2004 Лозівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, актовий запис № 11.
Згідно довідки № 53 від 27.08.2024, ОСОБА_1 є здобувачем вищої освіти другого курсу спеціальності 201 «Агрономія» факультету агрономії, садівництва та захисту рослин денної державної форми навчання Навчально-наукового інституту агротехнологій та природокористування Вінницького національного аграрного університету. Термін навчання з 01.08.2024 по 30.06.2027 року.
Згідно довідки Виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 21.08.2024 № 184, ОСОБА_1 , 2004 року народження, зареєстрований в АДРЕСА_1 , являється студентом ВУЗу та перебуває на утриманні матері, ОСОБА_3 .
Потреба повнолітнього ОСОБА_1 , у матеріальній допомозі батька витікає з його навчання.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Апеляційним судом установлено, що позивач є повнолітнім сином відповідача, який після досягнення повноліття продовжує навчання за денною формою навчання, що об`єктивно обмежує його можливість самостійно забезпечувати власні потреби та отримувати достатній дохід для належного існування, матеріальне забезпечення позивача є необхідним для продовження ним навчання, забезпечення базових життєвих потреб, а ненадання відповідачем допомоги фактично покладає весь тягар утримання повнолітньої дитини на іншого з батьків.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. 
Зазначеним доказам та обставинам справи, як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції оцінки не надавав та не врахував при ухваленні рішення.
Відповідачем, в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, не було надано суду доказів, що його дохід на час розгляду справи у суді першої інстанції не дозволяє йому сплачувати аліменти. 
Отже, встановлені обставини цієї справи не свідчать про наявність об`єктивних обставин, які б беззаперечно унеможливлювали надання батьком щомісячної матеріальної допомоги повнолітньому сину, який продовжує навчання та фактично перебуває на матеріальному забезпеченні матері.
Визначаючи розмір аліментів який підлягає стягненню з відповідача колегія суддів зазначає таке.
Законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Позивачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надано суду належних, достатніх і допустимих доказів наявності потреб у матеріальній допомозі від батька у зв`язку з навчанням саме у визначеному розмірі.
Звертаючись до суду із позовом позивачем долучено до матеріалів справи лише довідку Навчально-наукового інституту агротехнологій та природокористування Вінницького національного аграрного університету № 53 від 27.08.2024 року про те, що він є здобувач сем вищої освіти другого курсу та довідку з місця реєстрації.
Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на повнолітнього сина, який продовжує навчання, апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які джерела доходів відповідача або наявності значних витрат з його боку, що надавали б йому можливість сплачувати аліменти у розмірі частини усіх видів доходів щомісяця.
Крім того, вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчання, апеляційний суд враховує, що обов`язок утримання сина покладається також на матір дитини, при цьому доказів її непрацездатності, відсутності доходів у матері або інших обставин, що унеможливлюють виконання такого обов`язку, суду не надано.
Апеляційний суд приймаючи до уваги, що повнолітній син сторін є студентом бюджетної форми навчання, що зменшує загальні фінансові потреби позивача, а саме відсутність витрат за оплату навчання, розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб повнолітньої дитини, враховуючи принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток повнолітнього сина, який продовжує навчання приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на навчання у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 06 вересня 2024 року до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років.
Визначений судом апеляційної інстанції розмір аліментів узгоджуватиметься з вимогами чинного законодавства України, відповідатиме інтересам повнолітньої дитини, покриватиме частину витрат на повнолітню дитину і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. При цьому, суд апеляційної інстанції врахував наявність обов`язку обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2026 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на навчання в розмірі 1/10 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з 06 вересня 2024 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.
Керуючись статтями 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на навчання в розмірі 1/10 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з 06 вересня 2024 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий       В.А. Коновалова
Судді        М.В. Назарова
Ю.П. Лозко