П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5568/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.
Суддя-доповідач - Курко О. П. 
03 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Курка О. П. 
суддів: Боровицького О. А.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АгросейлПлюс" до Головного управління ДПС у Вінницькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії головного управління ДПС у Вінницькій області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 12603153/45464831 від 11.03.2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 04.11.2024 року та № 12655671/45464831 від 24.03.2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 18.11.2024 року.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 04.11.2024 року та № 2 від 18.11.2024 року датою їх фактичного подання.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АгросейлПлюс" (як продавцем) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівський переробник сонях" (як покупцем) укладено договір № 10/3 купівлі-продажу.
Окрім того 29.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АгросейлПлюс" (як продавцем) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія «ОЛДІ" (як покупцем) укладено договір № 10/1 купівлі-продажу.
Відповідно до пункту 1.2., 2.1 цих договорів кількість та вартість Товару буде визначатися у рахунках, накладних на відпуск Товару, ТТН, які є невід`ємною частиною Договору.
Остаточна ціна договору може змінюватися та становить сумарну вартість поставленого Товару згідно накладних та/або актів прийому-передачі, підписаними належними представниками обох сторін та скріпленими печатками сторін, які є невід`ємною частиною договору.
Згідно пункту 2.2 цих договорів, разом із Товаром Продавець зобов`язаний надати накладну(та/або акт приймання передачі) і сертифікат якості.
Як зазначено у пункті 4.1 цих договорів, оплата Товару, що поставляється Продавцем відповідно до умов даного Договору, здійснюється Покупцем шляхом перерахування безготівкових коштів в гривнях України на поточний рахунок Продавця. Можлива попередня оплата.
На виконання вимог Договору № 10/3 відповідно до видаткової накладної № 2 від 04.11.2024 року підприємство передало ТОВ "Львівський переробник сонях" 26100 кг макуха соняшника на суму 297540 грн, у тому числі ПДВ 49590 грн.
На виконання вимог Договору № 10/1 відповідно до видаткової накладної № 3 від 18.11.2024 року позивач реалізував ТОВ "Компанія "ОЛДІ" 23800 кг олії соняшникової нерафінованої на суму 1332800 грн, у тому числі ПДВ 222133,33 грн.
Так, на підставі вищенаведених операцій позивачем було складено та відправлено на реєстрацію податкову накладну № 1 від 04.11.2024 року виписану на ТОВ "Львівський переробник сонях" на суму 297540,00 грн та податкову накладну № 2 від 18.11.2024 року виписану на ТОВ "Компанія "ОЛДІ" на суму 1332800 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 49590 грн.
За наслідками обробки вказаних податкових накладних, позивачем отримано квитанції про відмову у реєстрації податкових накладних, з огляду на їх відповідність пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Також запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/PK для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Так, 27.02.2025 року та 12.03.2025 року позивачем на адресу комісії було направлено пояснення, що підтверджується повідомленням № 1 від 27.02.2025 року та № 1 від 12.03.2025 року.
03.03.2025 року та 18.03.2025 року від комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних надіслано повідомлення №12569154/45464831 та №12640489/45464831 про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів / послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів, первинних документів щодо постачання товарів. Зокрема, вказано, що не надано калькуляції собівартості продукції, відсутня інформація щодо складу витрат пов`язаних з виробництвом готової продукції, не підтверджено використання у виробництві електроенергії, не підтверджено витрати щодо використання орендованих будівель та споруд та їх вплив на ціноутворення.
Позивачем було подано додаткові пояснення від 06.03.2025 року та 19.03.2025 року, відповідно.
Разом з тим, комісією регіонального рівня прийнято рішення № 12603153/45464831 від 11.03.2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 04.11.2024 року та № 12655671/45464831 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 18.11.2024 року , зазначивши, що платником не надано додаткових письмових документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно підпунктів а, б пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін. Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Як свідчать матеріали справи, позивачем за першою подією, а саме, постачанням товарів згідно договорів купівлі-продажу № 10/3 від 04.11.2024 року та № 10/1 від 29.11.2024 року, оформлено податкові накладні № 1 від 04.11.2024 року та № 2 від 18.11.2024 року.
Згідно з пунктом 74.2 статті 74 ПК України, в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних в ЄРПН. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу. На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 грудня 2019 року №1165 (набрання чинності, відбулась 01.02.2020), якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок №1165).
Згідно з приписами пункту 4 Порядку №1165 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі. Пунктом 5 Порядку №1165 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.
Відповідно до вимог пункту 6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 7 Порядку №1165).
Відповідно до пункту 10 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).
Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (пункт 25 Порядку №1165).
Судом встановлено із квитанцій, підставою для зупинення реєстрації податкової накладної позивача слугувало формальне посилання на відповідність податкової накладної вимогам пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, визначених Додатком 3 до Порядку №1165.
Суд наголошує, що аналіз наведеного пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для встановлення наявності у господарської операції такої ознаки ризиковості, контролюючий орган зобов`язаний не лише констатувати факт відсутності товару/послуги у таблиці даних платника та перевищення обсягу постачання над залишком, але й навести детальний, документально підтверджений розрахунок такої величини залишку. Це включає в себе конкретні дані щодо обсягів придбання та постачання відповідного товару/послуги, посилання на конкретні податкові накладні та митні декларації, а також розрахунок 1,5-кратного збільшення та аналіз переважання певних груп товарів. Пункт 11 Порядку №1165 чітко вимагає, щоб у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначався критерій (критерії) ризиковості із розрахованим показником за кожним критерієм. 
Однак, у квитанціях адресованих позивачу такий детальний розрахунок та обґрунтування відсутності товару/послуги у таблиці даних, а також розрахунок, який би підтверджував перевищення обсягу постачання над величиною залишку згідно з наведеною формулою, відсутні. Натомість, наявне лише загальні посилання, що не дають змоги платнику податків зрозуміти конкретні причини та розрахунки, які лягли в основу зупинення реєстрації. 
Така відсутність конкретизації та належного обґрунтування у квитанції свідчить про її невідповідність вимогам пункту 11 Порядку №1165, робить висновок контролюючого органу про відповідність операції критерію ризиковості необґрунтованим та створює перешкоди для ефективного захисту Позивачем своїх прав шляхом надання релевантних пояснень та документів.
Водночас після отримання квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних позивач, реалізуючи своє право, передбачене пунктом 4 Порядку №520, подав до контролюючого органу письмові пояснення та пакет копій документів, спрямованих на підтвердження інформації, зазначеної у спірній податковій накладній.
Незважаючи на це, позивач отримав Повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів. 
У вказаних повідомленнях Головне управління ДПС у Вінницькій області вказало на необхідність надання первинних документів щодо постачання/придбання товарів / послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів, первинних документів щодо постачання товарів. 
Окрім того податковим органом в аналізованих повідомленнях зауважено, що не надано калькуляції собівартості продукції, відсутня інформація щодо складу витрат пов`язаних з виробництвом готової продукції, не підтверджено використання у виробництві електроенергії, не підтверджено витрати щодо використання орендованих будівель та споруд та їх вплив на ціноутворення.
У відповідь на це повідомлення, позивачем надано додаткові пояснення та повідомлено, що необхідні для реєстрації ПН документі надані і вони є достатніми для вирішення питання щодо реєстрації податкових накладних.
Суд зауважує, що вказане у контексті цієї справи не може бути ототожнено з відмовою у наданні документів.
Так, судом враховано, що позивачем після отримання квитанції було надано увесь необхідний перелік документів, що підтверджує здійснення господарської операції на умовах відповідних договорів.
Водночас, калькуляція собівартості продукції, відомості щодо структури витрат, пов`язаних із виробництвом готової продукції, а також документи, які підтверджують використання електроенергії у виробничому процесі, за своєю правовою природою належать до сфери бухгалтерського та управлінського обліку суб`єкта господарювання і відображають внутрішні економічні показники його діяльності. Такі документи характеризують порядок формування собівартості продукції, структуру витрат та організацію виробничого процесу.
Тобто такі договори не є первинними документами, що фіксують факт здійснення конкретної господарської операції між контрагентами.
Вимога контролюючого органу щодо надання таких документів не має безпосереднього зв`язку з предметом доказування у спірних правовідносинах, оскільки їх відсутність або ненадання не свідчить про відсутність факту постачання товарів чи послуг та не може бути самостійною підставою для висновку про нереальність господарської операції або для відмови у реєстрації податкової накладної.
Окрім того, судом враховано, що згідно позиції відповідача ненадання документів до додаткових пояснень полягає у невідповідності щодо періоду оформлення дозволу та права користування виробничих потужностей, про що, свідчить державна реєстрація потужностей відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 19.04.2024р. №672-А, при тому, що укладення договору оренди виробничих будівель та споруд та акту приймання передач від 01.09.2024 року.
З цього приводу суд зауважує, що наказ про державну реєстрацію потужності № 672-А у контексті обставин свідчить лише про відповідність поставляємого товару законодавству про безпечність та гігієну кормів. 
Суд зауважує, що законодавство, зокрема Закону України "Про безпечність та гігієну кормів" та Порядок здійснення державної реєстрації потужностей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2021 року № 884 не прив`язує його видачу до наявності юридичної підстави для користування цими потужностями.
Відтак, суд зауважує, що позивачем було надано усі необхідні документи для підтвердження правомірності формування розглядуваних податкових накладних. 
Проте, оскаржуваними рішенням комісії Головного управління ДПС у Вінницькій області позивачу відмовлено у реєстрації податкових накладних, незважаючи на наявний пакет документів.
Причиною відмови в оскаржуваному Рішенні зазначено ненадання/часткове надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку.
Суд бере до уваги позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 07.12.2022 у справі № 500/2237/20, згідно з якою контролюючий орган на стадії реєстрації податкової накладної не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій на предмет їх реальності, оскільки така змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами ПК України. Завданням процедури зупинення реєстрації податкових накладних є перевірка наявності достатніх первинних документів, що формально підтверджують здійснення господарської операції, а не її детальний фінансово-господарський аналіз.
З огляду на вищевикладене, враховуючи обсяг наданих позивачем документів на підтвердження господарської операції, які були подані контролюючому органу як з первинними поясненнями, так і у відповідь на запит про надання додаткових документів, та беручи до уваги повну відсутність в оскаржуваному рішенні комісії головного управління ДПС у Вінницькій області конкретних, чітких та обґрунтованих мотивів відмови із зазначенням вичерпного переліку документів, ненадання яких або неналежне оформлення яких стало підставою для такого рішення, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем правомірності та обґрунтованості оскаржуваного рішення. Відсутність такої конкретизації свідчить про формальний підхід контролюючого органу до розгляду наданих позивачем документів та пояснень, що є порушенням принципів належного адміністрування.
Таким чином, оскаржувані рішення є протиправним, необґрунтованим та такими, що підлягають скасуванню.
Щодо вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні датою її складення, суд зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 19 та 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення суду). 
При цьому, згідно з пунктом 20 зазначеного Порядку, датою реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, щодо яких судом прийнято рішення про реєстрацію, вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
Згідно з частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Враховуючи, що судом встановлено протиправність та необґрунтованість рішень Головного управління ДПС у Вінницькій області про відмову в реєстрації податкових накладних, а також те, що позивачем надано документи, які підтверджують здійснення господарських операцій, відображених у податкових накладних, та, беручи до уваги, що реєстрація податкової накладної є обов`язком ДПС України за умови дотримання платником податку вимог законодавства щодо її складання та подання, суд вважає, що для ефективного захисту порушених прав позивача та відновлення стану, який існував до їх порушення, необхідно зобов`язати Державну податкову службу України, зареєструвати спірні податкові накладні в ЄРПН. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. 
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Боровицький О. А.    Ватаманюк Р.В.