703/2031/26 
1-кп/703/428/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 червня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 08.11.2025 під №12025250000000733, за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Цвіткове Городищенського району Черкаської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого машиністом електровоза ВП «Локомотивне депо ім. Т.Шевченка» АТ «Українська залізниця», одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2010 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, 

у с т а н о в и в :

08 листопада 2025 року близько 17 години 25 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Сміла по вул. Незалежності від вул. Мікояна до вул. Семена Палія, в порушення вимог п. 2.3 б) 2.9 а) 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху України), не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку у темну пору доби, не вжив всіх заходів до зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, проїжджаючи поблизу будинку 85 по вул. Незалежності, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину вул. Незалежності у невстановленому місці, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.
Указані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.3 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Надав суду показання, повністю підтвердивши обставини вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті. Зокрема повідомив, що 08 листопада 2025 року близько 17 год. він, керуючи власним автомобілем «Skoda», рухався по вул. Незалежності у м. Сміла зі сторони автовокзалу у напрямку центру міста зі швидкістю близько 60 – 80 км/год. Перед цим він вживав алкоголь з нагоди святкування Дня залізничника. Сталася ДТП – він здійснив наїзд на пішохода, якого до зіткнення не бачив, останній з`явився на проїзній частині неочікувано, а гальмувати почав вже після зіткнення. ДТП сталася у темну пору доби, у місці наїзду штучне освітлення було відсутнє, а на автомобілі було увімкнене ближнє світло фар. Після зупинки він оглянув потерпілого, який не подавав ознак життя. Місце ДТП він не залишив, дочекався приїзду швидкої та працівників поліції. У судовому засіданні висловлював жаль з приводу вчиненого, вибачався перед потерпілими, заявив про усвідомлення протиправності вчиненого та готовність понести покарання. Також повідомив про відшкодування потерпілим завданої шкоди у виді грошової компенсації і бажання у подальшому надавати посильну допомогу.
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердили відшкодування завданої шкоди у виді грошової компенсації, а також подали письмову заяву від 26.05.2026 про повне відшкодування матеріальної і моральної шкоди, в якій також клопотали про призначення обвинуваченому мінімального покарання.
Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , при призначенні останньому покарання суд бере до уваги: 
- характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України класифікується як тяжкий злочин;
- обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що воно вчинене з необережності, однак потягло за собою тяжкі наслідки (загибель людини);
- відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому, усвідомив протиправність своїх дій, добровільно і у повному обсязі відшкодував завдану шкоду; 
- особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2010 р.н., на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно з даними досудової доповіді, складеної уповноваженим органом з питань пробації (Черкаський районний сектор №1 Філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області), яка враховується судом при призначенні покарання, ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання, до адміністративної і кримінальної відповідальності не притягувався, повністю усвідомив небезпеку навіть одноразового керування авто у стані сп`яніння, зробив належні висновки та готовий вживати всіх необхідних заходів для недопущення подібних правопорушень в майбутньому. Ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінені як низькі, що свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.
Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та повне добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання – виправлення засудженого.
Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, із урахуванням ряду винятків, передбачених цією нормою, і які не стосуються кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. 
Розкаяння передбачає окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Застосовуючи положення ст. 69 КК України суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.02.2021 у справі № 629/2739/18, відповідно до якої частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин або перейти до більш м`якого виду основного покарання, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.
Суд уважає щирим каяття обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема у зв`язку із проявом готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене, висловлені у засіданні вибачення перед потерпілими та жалкування щодо вчиненого, добровільне і в повному обсязі відшкодування шкоди потерпілим.
При цьому ураховується, що потерпілі не мають до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, подали заяву про повне відшкодування останнім завданої шкоди, проти призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією норми ККУ, яка передбачає відповідальність обвинуваченого, не заперечували. 
Отже, враховуючи вищенаведене, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, даних про особу обвинуваченого, що зазначені вище, суд дійшов до висновку, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є підстави для застосування положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.286-1 КК України, яка передбачає покарання, у вчиненні якого останньому висунуто обвинувачення, яке суд уважає доведеним, і яке буде справедливим і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Згідно з даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 08 листопада 2025 року ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого у подальшому був продовжений ухвалою слідчого судді від 05 січня 2026 року, а ухвалою від 05 лютого 2026 року, одночасно із продовженням строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, також визначено розмір застави в сумі 266240,00 грн. Указана сума застави внесена за обвинуваченого 06 лютого 2026 року, у зв`язку із чим його було звільнено з-під варти та з указаної дати вважається, що до нього застосований запобіжний захід у виді застави. 
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_6 у строк відбування покарання за даним вироком слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 08 листопада 2025 року (як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення) по 06 лютого 2026 року включно (день звільнення з місця попереднього ув`язнення у зв`язку із внесенням застави) з розрахунку - один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2025 року (справа №711/10585/25, провадження 1-кс/711/2605/25), а саме на автомобіль «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , слід скасувати.
Цивільного позову не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у загальній сумі 14360 грн. 88 коп., відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого у дохід держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст. 100, 124, 349, 369-371, 374 КПК України, ст. 12, 50, 55, 65, 66, 67, 69, ч.3 ст.286-1 КК України, суд 

у х в а л и в :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Початок строку відбування основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання для поміщення до установи виконання покарань після набрання цим вироком законної сили, в порядку звернення його до виконання.
Відповідно до ст.55 КК України початок строку відбування ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами обчислювати з моменту відбуття основного покарання у виді позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 08 листопада 2025 року по 06 лютого 2026 року включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави залишити без змін.
Після набрання цим вироком законної сили внесену за ОСОБА_6 заставу в розмірі 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок, які зараховані 06.02.2026 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Черкаській області №UA888201720355269002000003652, повернути заставодавиці ОСОБА_9 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 14360 грн. 88 коп.
Після набрання вироком законної сили скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2025 року (справа №711/10585/25, провадження 1-кс/711/2605/25), а саме на автомобіль «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 .
Речові докази у кримінальному провадженні:
- автомобіль марки «Skoda Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчику тримання транспортних засобів, що за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Севастопольська, 53А, та частини цього автомобіля і інші уламки, які передані до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області, - повернути за належністю власнику ОСОБА_6 або належним чином уповноваженій ним особі;
- взуття, носок, головний убір трупа ОСОБА_8 , ліхтарик, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області, повернути потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;
- зразки крові ОСОБА_6 , які передані на зберігання до ДСУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи», знищити після набрання вироком законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 

Суддя          ОСОБА_1