Справа № 569/22398/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року 

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі – Ковальчук О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 14 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 14.11.2024-100002734. 
Кредитний договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (одноразовим ідентифікатором), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Сума позики: 19 000,00 грн., строком на 155 днів. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт».
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Споживчий центр» за Кредитним договором № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року на момент формування позовної заяви складає 49 590,00 грн., з яких: 19 000,00 грн. – заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 17 670,00 грн. – заборгованість за нарахованими процентами, 9 500,00 грн. – заборгованість по неустойці, 3 420,00 грн. – заборгованість по додатковій комісії.
Ухвалою суду від 31.10.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено судове засідання.
10.12.2025 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому Відповідач наголошує, що він не укладав кредитний договір з ТОВ «Споживчий центр», тому просить витребувати у позивача оригінал електронного доказу: Кредитний договір № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року (з усіма доповненнями та додатками до нього, а також сертифікат ЕЦП/КЕП, що підтверджує підписання договору обома сторонами. Крім того, зазначає, що нарахування неустойки за договором є безпідставним і протиправним, оскільки прострочення виконання зобов`язання (за твердженням позивача) відбулося після 24.02.2022 року, в період дії воєнного стану, що перечить положенням п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Також просить відмовити у стягненні комісії за незрозумілі, не ідентифіковані та неконкретизовані послуги, які мають по закону надаватися безкоштовно, що в свою чергу відповідатиме принципам розумності та справедливості. Також, Відповідач у своєму відзиві зазначає, що у Позивача відсутні правові підстави для стягнення з нього 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу посилаючись на те, що всі документи були подані представником позивача без статусу адвоката, тому надання будь-якої професійної правничої допомоги по цій справі взагалі не може вважатись підтвердженим і достовірним. А відтак – просить відмовити ТОВ «Споживчий центр» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та витребувати у позивача оригінал електронного доказу: Кредитний договір № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року (з усіма доповненнями та додатками до нього, а також сертифікат ЕЦП/КЕП, що підтверджує підписання договору обома сторонами.
Ухвалою суду від 11.02.2026 року витребувано від ТОВ «Споживчий центр» оригінал електронного доказу, а саме: Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року (з усіма доповненнями та додатками до нього, а також сертифікат ЕЦП/КЕП, що підтверджує підписання договору обома сторонами).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в п. 3 прохальної частини позовної заяви просить розгляд справи проводити у його відсутність. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином.
З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Суд встановив, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
14.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 14.11.2024-100002734. Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (одноразовим ідентифікатором), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 
Відповідно до п. 2 Заявки кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, яка є невід`ємною частиною Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, сума кредиту: 19 000,00 грн.
Відповідно до п. 3 Заявки кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, яка є невід`ємною частиною Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, строк, на який надається кредит – 155 днів з дати його надання.
Відповідно до п. 4 Заявки кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, яка є невід`ємною частиною Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, дата повернення (виплати кредит) – 17.04.2025 року.
Відповідно до п. 6 Заявки кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, яка є невід`ємною частиною Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Відповідно до п. 7 Заявки кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, яка є невід`ємною частиною Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Відповідно до п. 8 Заявки кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, яка є невід`ємною частиною Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, комісія, пов`язана з наданням кредиту – 9% від суми кредиту та дорівнює 1 710,00 грн.
Відповідно до п. 9 Заявки кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, яка є невід`ємною частиною Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 1 710,00 грн., у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
Пунктом 14 Заявки кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, яка є невід`ємною частиною Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року закріплений графік платежів, яким визначено дати початку і закінчення чергового періоду користування кредитом: 
-14.11.20024 – 14.12.2024 року;
-15.12.2024 – 14.01.2025 року;
-15.01.2025 – 14.02.2025 року;
-15.02.2025 – 17.03.2025 року;
-18.03.2025 – 17.04.2025 року.
Тобто, даним пунктом визначено 1 черговий період користування кредитом, який складає 30 днів.
Відповідно до п. 9 Заявки кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, яка є невід`ємною частиною Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, неустойка: 285,00 грн. що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежного від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд дійшов висновку, що відповідачем отримано кредитні кошти за Кредитним договором № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року у загальній сумі 19 000 грн. 00 коп., однак він належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув кредитні кошти у передбачений договором строк.
Відповідач визнає факт укладення Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року та отримання кредитних коштів сумі 19 000,00 грн. у порядку, передбаченому договорами.
Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з ч.2 ст.5 ЦПК України, акт цивільного законодавства не має зворотної сили у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором (пункт 1.1. договору про надання фінансового кредиту).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.»
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування.
Отже, розмір процентів відповідно до умов Кредитного договору № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року, який підлягає стягненню з відповідача, становить 2 850,00 грн. виходячи з розрахунку: 19 000,00 грн. (тіло кредиту) х 0,5 % (відсоткова ставка) х 30 днів (пільговий строк кредиту).
Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитними договорами строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України.
Отже, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 9 500,00 грн., суд зазначає наступне.
Так, Указом Президента України N 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє станом на день розгляду справи судом.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, пунктом 2 частини 3 розділу II "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України N 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування.
Враховуючи те, що заборгованість за неустойкою у відповідача за кредитним договором від 18.10.2024 року виникла у період дії в Україні воєнного стану, суд вважає, що вказана заборгованість у розмірі 2800,28 грн. стягненню з відповідача не підлягає, а тому в цій частині позову слід відмовити. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.
Крім того, позивачем неправомірно нараховувалася комісія за Кредитним договором № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року у розмірі 3 420,00 грн.
Так, згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі N 363/1834/17 (провадження N 14-53цс21) ВП ВС зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
Положення кредитного договору від 13.08.2024 про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення цього правочину.
За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», «так і строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за Кредитним договором № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року з відповідача підлягає стягненню 21 850,00 грн., а саме: 19 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 2 850,00 грн. - нараховані проценти.
За положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином із відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 067,35 грн. (21 850,00 грн. * 2 422,40 грн. / 49 590,00 грн.);
Керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054 ЦК України, ст.ст. 12-13, 76, 81, 141, 263-265, 268, 273, 354, 435 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області 27.11.2015 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за Кредитним договором № 14.11.2024-100002734 від 14.11.2024 року у розмірі 21 850 (двадцять одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області 27.11.2015 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 1 067 (одна тисяча шістдесят сім) грн. 35 коп. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833).

Відповідач: ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області 27.11.2015 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя Рівненського
міського суду Тимощук О.Я.