ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/2173/25
Головуючий у першій інстанції – Циганко М. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/689/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є., 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі ТОВ «Свеа Фінанс») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором № 7244746 від 06 листопада 2023 року у розмірі 56 616 грн, а також судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 листопада 2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 укладено договір № 7244746 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 . Водночас відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотними порушеннями умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням визначених у договорі періодів, частково та/або не сплачуючи їх взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
31 липня 2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-22/24, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами, а новий кредитор набуває вказані права вимоги та сплачує за відступлення грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та строки встановлені цим договором.
Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу та станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача за кредитним договором становить 56 616 грн, з яких: 20 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 36 616 грн – заборгованість за відсотками.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором № 7244746 від 06 листопада 2023 року у розмірі 56 616,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, просить його скасувати і ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь позивача виключно суму основного боргу у розмірі 20 000 грн. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції ухвалив рішення за відсутності сторони відповідача, незважаючи на подачу 02 жовтня 2025 року відзиву на позов, заяви про поновлення строку на його подачу, заяви про розгляд справи без участі відповідача та про залучення представника. Вважає, що наявність відзиву виключає можливість ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Скаржник зазначає, що з 09 травня 2025 року є військовослужбовцем, отже на підставі ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом у особливий період не застосовуються, чого не враховано районним судом при вирішенні спору.
Уважає, що процентна ставка 1,99% на день є кабальною та суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, закріпленим у ст. 3, 309 ЦК України.
Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Свеа Фінанс» у встановлений судом строк не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази отримання відповідачем кредитних коштів, а нарахування відсотків у розмірі 36 616,00 грн відбулось відповідно до умов укладеного договору. Водночас ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження виконання обов`язку щодо повернення отриманих кредитних коштів.
Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, 06 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 7244746 (а.с. 9-13).
Згідно з п. 1.1. договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства.
Пунктами 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 договору визначено, що на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту(загальний розмір) складає 20 000 грн. Тип кредиту-кредит. 
Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. У споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, на підставі звернення до товариства у паперовій формі або електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.
Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов. Стандартна процентна ставка становить 1,99% на день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 1,493% в день та застосовується відповідно до вказаних у п. 1.5.2 умов.
Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Згідно з п. 2.1, 2.2. 2.4, 2.5 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 06 листопада 2023 року або 07 листопада 2023 року. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. договору. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.
У додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту № 7244746 від 06 листопада 2023 року міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 14).
Договір та додаток до нього підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6395 06 листопада 2023 21:05:54.
За повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» від 14 серпня 2024 року вих. № 20240814-2.1 відповідно до укладеного з ТОВ «Авентус Україна» договору про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від 16 лютого 2022 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 06 листопада 2023 року 21:06:02 на суму 20 000 грн, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 (а.с. 32).
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Авентус Україна» за договором споживчого кредиту № 7244746 від 06 листопада 2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 56 616,00 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 36 616,00 грн заборгованість за процентами (а.с. 25-31).
31 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «Свеа Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 01.02-22/24, у відповідності до умов якого, фактор набуває права грошової вимоги до клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимог фінансування у сумі та у строки встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги (право вимоги), строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 33-38).
Платіжною інструкцією № 9717 від 01 серпня 2024 року засвідчено, що ТОВ «Свеа Фінанс» сплатило ТОВ «Авентус Україна» 1 289 082,18 грн оплати фінансування згідно з договором факторингу № 01.02-22/24 від 31 липня 2024 року (а.с. 42).
Відповідно до витягу з реєстру боржників (додаток №1 до договору факторингу № 01.02-22/24 від 31 липня 2024 року) позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7244746 від 06 листопада 2023 року, загальна сума боргу 56 616,00 грн, з яких: 20 000 грн – заборгованість по основному боргу, 36 616,00 грн – залишок заборгованості по процентам (а.с. 45).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Велика Палата Верховного суду у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
Тобто за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (п. 6 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії»), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту в розпорядження і клієнт має сплатити фактору за відповідну послугу з фінансування (надання позики або кредиту).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21) зазначено, що право вимоги, яка відступається (продається), може мати так звану номінальну вартість та реальну вартість. Номінальною вартістю права вимоги в такому разі є розмір самої вимоги, що відступається (продається) за відповідним договором відступлення. Реальна вартість права вимоги, як і будь-якого майна, формується з урахуванням ринкових умов, а саме попиту на такий вид вимоги, ліквідності такої вимоги, що залежить від імовірності її задоволення, зокрема, через наявність спору щодо вимоги або складний фінансовий стан боржника, а в процедурах банкрутства - через запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів, черговість задоволення таких вимог, недостатній обсяг ліквідної маси боржника для їх повного задоволення. Реальна вартість права вимоги має динамічний характер (може змінюватися в будь-який момент залежно від низки обставин), на відміну від номінальної вартості, яка визначається лише розміром самої вимоги кредитора до боржника.
Відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18).
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що сторони договору відступлення права вимоги, зокрема договору купівлі-продажу права вимоги, мають право на власний розсуд визначити ціну, за якою право вимоги продається, з огляду на реальну вартість права вимоги, що відступається (продається), яка може бути як більшою, так і меншою за номінальну вартість такої вимоги.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Матеріалами справи підтверджено, що договір про надання споживчого кредиту № 7244746 від 06 листопада 2023 року містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, у ньому зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.
Договір, додатки до нього підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6395 06 листопада 2023 року 21:05:54.
Його умовами сторони погодили суму кредиту 20 000 грн (п. 1.3. договору), строк кредиту 360 днів (п. 1.4. договору), процентну ставку (п. 1.5. договору).
За вказаних обставин колегія суддів уважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» договору про надання споживчого кредиту № 7244746 від 06 листопада 2023 року із дотриманням вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Свеа Фінанс» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 7244746 від 06 листопада 2023 року, а саме:
- договір факторингу № 01.02-22/24 від 31 липня 2024, укладений ТОВ «Свеа Фінанс» з первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна»;
- витяг з реєстру боржників (додаток №1 до договору факторингу № 01.02-22/24 від 31 липня 2024 року);
- платіжну інструкцію № 9719 від 01 серпня 2024 року, якою підтверджується оплата фінансування згідно з договором факторингу № 01.02-22/24 від 31 липня 2024 року.
Не знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення за відсутності сторони відповідача, не забезпечив реальної можливості участі сторони у справі та не надав оцінки поданим запереченням.
Як свідчать матеріали справи, інтереси ОСОБА_1 у суді першої інстанції представляв ОСОБА_2 на підставі довіреності від 28 серпня 2025 року (а.с. 72). Сторона відповідача користувалася всіма правами, визначеними ст. 43 ЦПК України, зокрема: подавала заяву про залучення представника ОСОБА_2 до участі у цій справі (а.с. 70-80), про звільнення від сплати судового збору (а.с. 81-86), про поновлення строку на подання відзиву (а.с. 87-91), а також подано відзив на позовну заяву (а.с. 92-100). Крім того, сторона відповідача скерувала до районного суду заяву про розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_1 та його представника (а.с. 101-107).
Районний суд, урахувавши, що учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явились, від сторони відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його представника, дійшов обґрунтованого висновку про можливість вирішення справи за їх відсутності.
Зміст мотивувальної частини оскаржуваного рішення свідчить про те, що доводи ОСОБА_1 , викладені у відзиві на позов, були предметом розгляду районного суду, їм надано належну оцінку.
Помилковим є твердження скаржника про необхідність застосування до спірних правовідносин ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Матеріалами справи дійсно підтверджено, що з 09 травня 2025 року по цей час ОСОБА_1 перебуває на військовій службі. Проте ТОВ «Свеа Фінанс» звернулось до відповідача з позовом, предметом якого є стягнення заборгованості за договором, укладеним 06 листопада 2023 року. Товариство просить стягнути з ОСОБА_1 борг за кредитом, який утворився за час з 06 листопада 2023 року по 30 липня 2024 року, тобто у період, коли відповідач не перебував на військовій службі і на нього не розповсюджувалось положення ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від сплати відсотків за кредитом.
Колегія суддів вважає також безпідставними аргументи скаржника про те, що встановлена умовами договору процентна ставка 1,99% на день є кабальною та суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, закріпленим у ст. 3, 309 ЦК України.
Установивши факт існування між сторонами невиконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За будь-яке користування кредитними коштами передбачено сплату відсотків, які встановлені в договорі та які відповідач при його підписанні добровільно погодився сплатити. Отримавши кредитні кошти, ОСОБА_1 погодився сплатити проценти за користування ними у зазначеному розмірі, що обумовлено договором та відповідає вимогам ст. 1054, 1056-1 ЦК України. У цьому випадку ТОВ «Авентус Україна» нараховувало визначені договором проценти за користування кредитом протягом 92 календарних днів за стандартною процентною ставкою 1,99% за період з 06 листопада 2023 року по 05 грудня 2023 року та з 07 грудня 2023 року по 06 лютого 2024 року, тобто у строки передбачені договором, що є звичайною платою за право користування наданими кредитними коштами на визначених законодавством умовах. За умовами договору процентна ставка є фіксованою та позикодавцем не змінювалась.
З зустрічними позовними вимогами про визнання умов кредитного договору щодо розміру встановлених у ньому відсотків несправедливими відповідач не звертався. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 56 616,00 грн заборгованості за договором № 7244746 від 06 листопада 2023 року, яка складається з: 20 000 грн боргу за тілом кредиту та 36 616,00 грн боргу за відсотками.
Усупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не виконав кредитних зобов`язань, не погасив наявну заборгованість ні попередньому кредитору, ні новому, а тому, як правильно констатував суд першої інстанції, вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Ураховуючи наведене вище у сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс». Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова