Номер провадження: 33/813/886/26
Номер справи місцевого суду: 947/2642/26 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Подуст Т.П.,
захисника особи, яка притягується до відповідальності,– Клочко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Клочка Святослава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 19 березня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст протоколу про адміністративне правопорушення
07.01.2026 відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ЕПР1 №561459 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до вказаного протоколу 07.01.2026 о 20:00 год., за адресою: м. Одеса, вул. Довга, біля будинку № 96, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив ДТП з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
Постановою Київського районного суду м.Одеси від 19.03.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 

Короткий зміст апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі захисник Клочко С.І. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 19.03.2026, закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що: 
-матеріали справи не містять жодного належного доказу, що ОСОБА_1 керував автомобілем;
-судом не враховані пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що автомобілем керувала ОСОБА_2 , яка зіткнулась зі сміттєвим баком, а згодом передала ключі і документи ОСОБА_3 ;
-суд безпідставно надав вирішальне значення протоколу, складеному поліцейським, який сам по собі не є беззаперечним доказом вини;
-наявні в матеріалах справи відеозаписи спростовують висновки суду та вказують на очевидне неспівпадання фактичних обставин з відомостями, зазначеними у протоколі. Це вказує на неповноту досліджень та неправильну оцінку доказів судом першої інстанції;
- належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву, доводили факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Клочко С.І. в інтересах ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, що з огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП не є перешкодою для розгляду справи у його відсутності, враховуючи участь в судовому засіданні захисника в його інтересах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані в повному обсязі.

Фактичні дані, встановлені судом
З матеріалів справи вбачається, що 07.01.2026 о 20:00 год. за адресою: м. Одеса, вул. Довга, біля будинку № 96, сталася ДТП за участю автомобіля «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив наїзд на сміттєвий бак та припаркований автомобіль «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_2 .
07.01.2026 відносно ОСОБА_1 складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП та за ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою Київського районного суду м.Одеси від 19.03.2026 у справі № 947/2547/26, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 04.05.2026, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. 
За протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №561459 від 07.01.2026 водій ОСОБА_1 07.01.2026 о 20:00 год. за адресою: м. Одеса, вул. Довга, біля будинку № 96, керував автомобілем марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудний персональний відеореєстратор 474922, 470942. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Складений протокол підписано ОСОБА_1 , який в графі пояснень зазначив: «Не згоден. Хочу розібратися в суді».
До протоколу додані витяг з бази «Адмінпрактика», довідка про отримання особою посвідчення водія, довідка про відсутність повторності вчинення адмінправопорушення за ст.130 КУпАП, направлення на медогляд до медзакладу, оптичні диски із записами нагрудних персональних відеореєстраторів 474922, 470942.
Матеріали справи містять письмові заяви від 09.02.2026 від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо обставин справи, адресовані Київському районному суду м.Одеси (а.с.20, 21).
Так, ОСОБА_2 в заяві він 09.02.2026 зазначила, серед іншого, що 07.01.2026 вона, будучу вагітною, зі своїм хлопцем ОСОБА_1 перебували в гостях та в них стався сімейний конфлікт. До них підійшов ОСОБА_3 та запропонував ОСОБА_1 вийти з будинку, щоб привести свої емоції до ладу. ОСОБА_1 вийшов, а вона вирішила поїхати додому на транспортному засобі «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності. Під час руху їй стало зле, тому вона вирішила зупинитись в кармані біля дороги, але через слизьку дорогу, автомобіль під її керуванням занесло, внаслідок чого авто зіткнувся зі сміттєвим баком, що був у цьому кармані вздовж дороги. При цьому особливих пошкоджень автомобіля вона тоді не помітила і вирішила все одно припаркувати авто на цьому місці та подзвонила ОСОБА_3 , щоб він допоміг їй дістатися додому, викликавши таксі, а сама пішла до нього назустріч. Під час зустрічі вона передала йому ключи від автомобіля, технічний паспорт, попросила наступного дня привезти їй автомобіль, після чого сіла в таксі та поїхала додому. ОСОБА_1 увечері 07.01.2026 не керував автомобілем і не скоював ДТП (а.с.21).
ОСОБА_3 в заяві від 09.02.2026 підтвердив вищевказані події та, серед іншого, зазначив, що через хвилин 10 після того, як ОСОБА_2 поїхала, вона зателефонувала йому і повідомила, що під час керування автомобілем у неї різко погіршилося самопочуття і попросила їй допомогти. Коли він пішов їй назустріч за міткою, яку вона зкинула у Телеграм, ОСОБА_4 стояла на перехресті та повідомила йому, що автомобіль припаркований в кармані біля дороги, передала ключи та техпаспорт, щоб на наступний день він пригнав їй автомобіль до неї додому, та поїхала на таксі. Через хвилин 30 йому зателефонував ОСОБА_1 і повідомив, що його на вулиці схопили поліцейські і попросив допомоги. Прибувши на місце з товаришем, він побачив ОСОБА_1 та поліцейських (один з яких поводився емоційно та агресивно), які звинувачували ОСОБА_1 в керуванні автомобіля в стані сп`яніння, скоєнні ДТП та залишення місця ДТП. На питання поліцейського щодо наявності техпаспорта на один з пошкоджених автомобілів він надав техпаспорт на огляд. Також зазначено, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у той вечір і не скоїв ДТП (а.с.20).
ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні правопорушення, надавши суду заяву, в якій виклав обставини справи, просив суд закрити провадження у справі за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, також просив суд розглянути справу за його відсутністю. Зокрема в заяві ОСОБА_1 , заперечуючи факт керування транспортним засобом, зазначив, що поліцейський, затримавши його, як пішохода, примусив сісти в автомобіль патрульної поліції, після чого відвезли його до невідомого місця. Перебуваючи в автомобілі патрульної поліції, поліцейські звинуватили його у керуванні автомобілем в стані сп`яніння, висловлюючи своє бачення ситуації та вимагали його погодження, на що він, будучі емоційно та психологічно нестабільним, не сперечався з ними, а після роз`яснення прав, взагалі замовчав та відмовився давати свідчення (а.с.26).
Під час розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 561459, який складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст.254 КУпАП із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний ним та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, особа, яка притягається до відповідальності, скористувавшись своїм правом надання пояснень, у відповідній графі зазначив про свою незгоду та бажання розібратися в суді. При цьому, ОСОБА_1 в протоколі не зазначив жодної інформації про те, що за кермом перебувала інша особа;
- відеозаписами з портативних відеореєстраторів (474922, 470942), якими зафіксовано, як перехожі зупинили екіпаж патрульної поліції та повідомили про факт ДТП, вказавши напрямок руху водія, який залишив авто на місці ДТП та побіг у провулок. Слідуючи у вказаному напрямку, поліцейські виявили особу, схожу за описом, та зупинили авто. ОСОБА_1 , особу якого встановлено за допомогою застосунку «Дія», відразу підійшов до поліцейського, який, представившись, повідомив про те, що їм вказали на нього як на особу, яка здійснила ДТП, на що ОСОБА_1 відразу повідомив поліцейським, що він сідає до них в службовий автомобіль, та добровільно присів в автомобіль і вони поїхали на місце пригоди. По дорозі ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкогольних напоїв (диск 1 таймінг відеозапису 04:18-04:25), вчинення ним ДТП, зазначивши, що він нікого не збив, його автомобіль занесло, внаслідок чого він зіткнувся з іншим транспортним засобом (Диск 1 таймінг відеозапису 04:43 – 04:57). На питання поліцейського щодо обставин ОСОБА_1 повідомив, що автомобіль належить його подрузі, він їхав сам, здійснив прискорення, після чого машину занесло і вдарило, але не може пригадати в що саме. Поліцейський указав на сміттєвий бак, останки якого перебували на місці ДТП, та уточнив механізм ДТП: «Ви знесли той альфатер, після чого Ваш автомобіль винесло аж сюди», який підтверджено ОСОБА_1 (диск 1 таймінг відеозапису 06:35 – 06:55). Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про виявлені ним у останнього ознаки алкогольного сп`яніння (диск 1 таймінг 06:55-07:20). Свою поведінку після аварії ОСОБА_1 пояснив станом афекту та стресом, а саме: «Я в стрессе вышел с руля» (диск 1 таймінг запису 08:15-08:18). На пропозиції поліцейського щодо проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер ОСОБА_1 неодноразово висловив однозначну відмову, так само як і на пропозицію поліцейського пройти відповідний огляд в медзакладі ОСОБА_1 висловив однозначну відмову від слідування до медзакладу (диск 1 таймінг відеозапису 08:30-08:55, 09:50-10:45). ОСОБА_1 визнав, що в`їхав в сміттєвий бак, оскільки машину занесло, зауважив, що він не збігав з місця ДТП, а коли вийшов з машини, то був у стані афекту (диск 1 таймінг запису 09:04 – 09:14), також зазначав: «Я не сбежал, у меня случилось ДТП» (диск 1 таймінг запису 09:25-09:31); повідомив, що подушки безпеки не зпрацювали під час ДТП, хоча були встановлені заглушки (диск 1 таймінг запису 01:03:50 – 01:03:56), вирішував питання щодо евакуації транспортного засобу на СТО (диск 1 таймінг запису 01:07:10 -01:08:15). Поліцейськими також було виявлено пошкодження в результаті ДТП припаркованого транспортного засобу «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_2 , власник якого ОСОБА_5 за телефоном був запрошений на місце пригоди. Після висловлення ОСОБА_1 відмови від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, поліцейський повідомив про складення протоколів про адміністративне правопорушення за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та роз`ясненні ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції. Складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, схему місця ДТП, які добровільно (без будь-якого тиску) підписані як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_5 , а також відібрані пояснення від учасників пригоди. Також відеозаписом, що міститься на диску під номером 2 (таймінг 00:15- 00:30), зафіксовано пояснення ОСОБА_1 обставин ДТП за його участі під час керування транспортним засобом;
- направленням на огляд водія транспортного засобу до медзакладу від 07.01.2026, в якому, серед іншого, зазначено виявлені поліцейським у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), а також, що відповідний огляд не проводився, у зв`язку з відмовою водія.
Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на таке.
Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абз.2,4 ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух"). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (ст.52 цього Закону). За положеннями ч.2 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії. 
За змістом абзаців 3 та 5 ч.2 ст.16 вказаного Закону водій зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 ПДР).
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи. 
Слід зазначити, що ОСОБА_1 , маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху України (зокрема п.2.5). При цьому, положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, а особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, оформлення результатів такого огляду, регулюються ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (далі –Порядок №1103). Приписи Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 застосовуються у системному зв`язку як між собою, так і з приписами інших нормативних актів.
Згідно зі ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Пунктом 3 розділу І Інструкції 1452/735 визначено ознаки алкогольного сп`яніння. За положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських.
Пунктом 6 Порядку №1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення. 
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення особою відмови від проходження відповідного огляду. Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП. 
В сенсі положень ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
На виконання вимог ст. 266 КУпАП до матеріалів справи долучено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських. Ці матеріали містять безпосередню фіксацію факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Обсяг наданих відеофайлів є достатнім для об`єктивної перевірки обставин події. Відеозапис як безумовний доказ дозволяє конкретизувати поведінку учасників процесу та відображає реальні дані, що не можуть бути спотворені. Зафіксовані відомості мають безсторонній характер, узгоджуються з іншими доказами у справі та повністю підтверджують дані, викладені у протоколі.
З огляду на відповідність відеозапису критеріям достовірності та допустимості, доводи апеляційної скарги щодо спростування висновків суду першої інстанції є необґрунтованими.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.
Доводи апелянта про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, описаних у протоколі, є необґрунтованими. 
З огляду на приписи ст.266 КУпАП обов`язкове застосування технічних засобів відеозапису підлягає саме процедура огляду водія на стан сп`яніння, від якої ОСОБА_1 відмовився під відеозапис, а не обставини його перебування за кермом чи зупинки автомобіля.
З наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та пояснював обставини вчинення ним ДТП. Факт керування зафіксований складеним протоколом, який відповідно до положень ст.251 КУпАП є одним із доказів у справі, та підтверджений постановою Київського районного суду м.Одеси від 19.03.2026 у справі № 947/2547/26, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 04.05.2026, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. 
Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що сам по собі факт заперечення ОСОБА_1 своєї вини та посилання захисту на відсутність інших доказів керування транспортним засобом не спростовує зафіксованих у протоколі обставин, оскільки закон не пов`язує можливість доведення вини виключно з наявністю певного виду доказів, а передбачає оцінку всієї їх сукупності. Так само посилання сторони захисту на практику Європейського суду з прав людини та стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не змінюють висновку суду, оскільки у даній справі сукупність доказів є внутрішньо узгодженою, логічною та достатньою для висновку про винуватість особи, а будь-яких обґрунтованих сумнівів, які не можуть бути усунуті, судом не встановлено.
Суд першої інстанції надав належну оцінку поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оцінивши їх критично, оскільки вони не підтверджуються жодними об`єктивними доказами, є узгодженими між собою та походять від осіб, які перебувають у близьких особистих відносинах із ОСОБА_1 , що може свідчити про їх заінтересованість у результаті розгляду справи. Крім того, викладена свідками версія подій не узгоджується з матеріалами справи, зокрема з протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано безпосереднє сприйняття працівниками поліції ОСОБА_1 як водія транспортного засобу та його подальшу відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а також надані ним пояснення безпосередньо після його виявлення поліцейськими під час слідування на місце ДТП та під час оформлення матеріалів. При цьому місцевим судом також врахована поведінка ОСОБА_1 , а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від подальших пояснень сторони захисту. З огляду на наведене апеляційний суд погоджується з висновком суду, що показання свідків не спростовують встановлених обставин справи та не можуть бути покладені в основу виправдання особи.
Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи.
Посилання захисника щодо роз`яснення поліцейським прав особі, яка притягається до відповідальності, з порушенням процедури спростовуються положеннями ч.3 ст.256 КУпАП, яка передбачає, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Наявні відеозаписи підтверджують, що після висловлення ОСОБА_1 відмови від проходження огляду, поліцейський повідомив, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення та роз`яснив права у відповідності до вимог ч.3 ст.256 КУпАП.
Слід звернути увагу, що увипадку наявності сумнівів в законності дій працівників поліції, ОСОБА_1 мав можливість оскаржити їх дії у встановленому законом порядку (п.п.д п.2.14 ПДР України). 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів судового провадження дії службових осіб, що склали адмінматеріали та фіксували правопорушення в порядку, передбаченому чинним законодавством, стороною захисту не оскаржувалися. 
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді доказів у справі. 
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою. Підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні. ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, надав поліцейському чітку та зрозумілу відповідь щодо його відмови від проходження огляду на місці зупинки та в медзакладі, яку поза розумним сумнівом можна вважати саме відмовою від огляду в розумінні ч.1 ст.130 КУпАП. Вказана відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Посилання захисника на проходження ОСОБА_1 служби в ЗСУ в ВЧ НОМЕР_3 на посаді водія спеціальних транспортних засобів не можуть бути підставою для незастосування стягнення у вигляді позбавлення права керування, з огляду на таке.
Насамперед слід зазначити, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху. Законодавство про адміністративні правопорушення не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом. Дана категорія адміністративних правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносить до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки. Керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб, а безпідставне звільнення або часткове звільнення від відповідальності правопорушників має вкрай негативні наслідки.
Враховуючи, що в даному випадку санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною (передбачає для водіїв накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік), підстав для застосування іншого виду стягнення, ніж передбаченого законом, не вбачається.
Отже, з урахуванням наведеного, враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладенні стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги. 
За таких обставин, оскаржувана постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Клочка Святослава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м.Одеси від 19 березня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     І.А. Артеменко