Провадження номер № 2/0186/711/26 
Справа № 186/146/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м.Шахтарське. 
Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючого - судді Янжули С.А.,
при секретарі - Кобці Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Шахтарському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину,
ВСТАНОВИВ:
26 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1323/15-ц від 14 вересня 2015 року було стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.
Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні.
На даний час змінилися обставини, які суд врахував при визначенні розміру аліментів, оскільки їх дитина є дитиною з інвалідністю, потребує постійного лікування, вона постійно витрачає додаткові кошти для належного її лікування, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за дитиною, вона ніде не працює, заробітну плату не отримує.
Просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини, з 1/4 частки до 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовільнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, однак надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав частково.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Судом встановлено, що сторони перебували з 01 вересня 2012 року у зареєстрованому шлюбі.
Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1671/20 від 11 січня 2021 року їх шлюб було розірвано.
Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 12 червня 2024 року. Дитина проживає з позивачем.
Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1323/15-ц від 14 вересня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до його повноліття.  
Виконавчий лист №186/1323/15-ц перебуває на примусовому виконанні, аліменти на утримання дитини з боржника стягуються, дані про наявність заборгованості зі сплати аліментів в матеріалах справи відсутні.
Копією медичного висновку №1689 від 13 грудня 2017 року підтверджується, що дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус дитини-інваліда віком до 18 років.
Копією посвідчення НОМЕР_2 від 08 червня 2017 року підтверджується, що ОСОБА_3 , 2013 року народження, має статус дитини з інвалідністю до 18 років, законним представником дитини є ОСОБА_1 , якій призначено з 24 грудня 2013 року по 19 липня 2031 року державну соціальну допомогу.
Копією трудової книжки НОМЕР_3 від 01 вересня 2010 року підтверджується, що ОСОБА_1 звільнена з роботи за власним бажанням 27 червня 2018 року. З того часу позивач офіційно не працює.
Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 17 березня 2026 року підтверджується, що ОСОБА_2 за період з січня 2025 року по січень 2026 року не працює, отримав одноразово дохід за вказаний період - жовтень 2025 року в розмірі 24 675,31 гривень - орендна плата за надання земельної ділянки в оренду.
Довідкою виконавчого комітету Дубовиківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 17 березня 2026 року №46/03.4-05 підтверджується, що ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 . З ним за даною адресою проживають його батьки похилого віку - ОСОБА_5 , 1948 року народження, та ОСОБА_6 , 1951 року народження.
З Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що ОСОБА_2 отримував доходи за період з 2013 по 2024 роки.
Інформацією ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 22 квітня 2026 року підтверджується, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі з січня 2026 року по березень 2026 року - 10 181,10 гривень; особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю в розмірі з січня 2026 року по березень 2026 року - 26 521,50 гривень, тобто, позивач отримує державну соціальну допомогу в середньому на місяць в розмірі 12 234,20 гривень.
Товарний чек від 09 березня 2026 року, наданий позивачем на суму 5 030 гривень, суд не може взяти до уваги, оскільки з нього не вбачається, хто саме поніс витрати на купівлю одягу та для кого даний одяг було придбано.
Позивачем не надано суду медичну документацію, з якої вбачалося б, з якого часу почала хворіти дитина сторін по справі та чи мала вона захворювання на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на її утримання у визначеному судом розмірі.
З інформації Петропавлівського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 29 квітня 2026 року №30757 вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №48991555 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 . За період з лютого 2025 року по квітень 2026 року відповідачем сплачено на користь позивача аліменти в розмірі 105 934,12 гривень, що в середньому становить 7 062,27 гривень на місяць.
Заборгованість зі сплати аліментів відсутня.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі") (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як зазначалося вище, у судовому порядку з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Звертаючись з даним позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилається на збільшення витрат на утримання дитини в зв`язку з хворобою дитини, встановленням їй групи інвалідності.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При вирішенні цього спору суд враховує всі істотні обставини, що впливають на визначення розміру аліментів та враховує інтереси дитини.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду №643/11949/19 від 16 червня 2021 року.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Так, судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, на даний час не працює, заборгованість зі сплати аліментів відсутня, проживає з батьками похилого віку, на території Дубовиківської громади Синельниківського району Дніпропетровської області, яка входить до переліку територій, на яких ведуться бойові дії, позивач звільнилася з роботи за власним бажанням у 2018 році, з того часу не працює, дитина з інвалідністю проживає з нею, позивач отримує державну допомогу на дитину в розмірі 12 234,20 гривень на місяць та аліменти, які сплачує відповідач.
Позивачем не надано суду медичної документації, яка б підтверджувала те, що дитина сторін потребує постійного стороннього догляду, що позбавляє позивача працювати та також утримувати дитину. Крім того, судом, дійсно, встановлено, що сторони по справі мають дитину з інвалідністю, однак суду не доведено зміну обставин та матеріального становища сторін в зв`язку з цим фактом, які не були враховані при ухваленні судом рішення про стягнення аліментів.
Позивачем надано суду квитанції від 05 січня 2023 року, 06 січня 2023 року, 31 січня 2023 року, 02 лютого 2023 року, 09 січня 2023 року, 12 січня 2023 року, 09 січня 2023 року, 11 січня 2023 року, 13 січня 2023 року за тестування дитини ОСОБА_3 в ТОВ "Дніпро Преміум Клінік", однак не надано медичної документації, яка б підтверджувала в зв`язку з чим та що саме за тестування проводилися дитині (лікарські рекомендації, направлення, призначення, тощо).
Крім того, у разі, якщо позивачем по справі витрачаються додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дитини, які не покриваються аліментами, що сплачує відповідач на утримання дитини та наявні належні та беззаперечні докази цього, вона має право звертатися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, у спосіб, передбачений ст.185 СК України.
Визначений судом розмір аліментів для сплати у розмірі 1/4 частки доходу відповідача на даний час є достатнім для утримання сина сторін, який проживає разом із матір`ю.
Суд, враховуючи всі вивченні обставини в справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про збільшення розміру аліментів на дитину.
Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду, то судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, ст.ст.192,199,200 Сімейного Кодексу України, - суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину - відмовити.
Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Інформація про учасників справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду виготовлений 18 червня 2026 року.
Суддя: С.А.Янжула.