ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4996/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Левицького В.К.
за участю:
секретаря судового засідання Рупташ Ю.Т.
представника позивача – Крупки М.П.
представників відповідача – Теутуляк С.А., Гудз Д.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу 
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Чернівецькій області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Чернівецькій області №00000/21509/ж10/24-13-07-04 від 22.07.2025, №00000/21508/ж10/24-13-07-04 від 22.07.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що наказ, на підставі якого було проведено фактичну перевірку, був виданий контролюючим органом з порушенням вимог Податкового кодексу України. Зокрема, в наказі на перевірку відсутнє зазначення фактичних підстав призначення перевірки та обов`язкових реквізитів, а також відсутність визначених законом підстав для призначення перевірки.
У позові позивач також зазначав про відсутність складу правопорушення, передбаченого п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та недоведеність порушення порядку ведення обліку товарних запасів.
Позивач вважає, що оригінали документів, які підтверджують облік та походження товарів, зберігаються за місцем основної реєстрації платника податків ФОП ОСОБА_1 у м. Чернівці, що відповідає вимогам законодавства України про бухгалтерський облік. Надання видаткових накладних до перевірки підтверджується п. 4.5. акту перевірки, у якому видаткові накладні зазначені у якості додатку до акту перевірки. Облік товарних запасів ведеться у встановленому законодавством порядку. Усі товари, що знаходились у магазині, мають легальне походження та відображені у Формі ведення обліку товарних запасів. 
На думку позивача, для застосування фінансової санкції за ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", недостатньо просто констатувати відсутність первинних документів на момент перевірки. Необхідно довести, що ці товари не відображені у формі ведення обліку товарних запасів, яку веде ФОП. На підтвердження легальності походження та належного обліку товару, позивачем в ході адміністративного оскарження додавались до адміністративної скарги належним чином засвідчена копія форми ведення обліку товарних запасів та копії первинних документів про походження. Вказаними документами, на переконання позивача, спростовуються висновки акту перевірки про наявність необлікованих товарів на суму 400041,00 грн (порушення п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"). Однак, в ході розгляду скарги платника податку вказані документи були протиправно не прийняті до уваги.
Позивач також звертав увагу, що наданий в ході проведення перевірки запит про надання документів від 24.06.2025 не може прийматись до уваги, оскільки документи за трирічний період діяльності вимагається надати у термін до 30.05.2025, відтак запит є простроченим у момент його надання. 
Крім того, позивач вказував на дефектність акту перевірки, оскільки посадова особа контролюючого органу Ковальчук О.Г. приймав участь у проводенні фактичної перевірки протягом 12 хв. 
За таких обставин, позивач вважає, що викладений в акті перевірки висновок про порушення п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР не відповідає дійсності.
Враховуючи наведене, позивач просив суд позов задовольнити у повному обсязі. 
За вказаною позовною заявою, ухвалою суду від 27.10.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Головне управління ДПС в Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на позовну заяву, в якій заперечувало проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, що вимоги чинного податкового законодавства не передбачають обов`язку щодо зазначення контролюючим органом у наказі на проведення фактичної перевірки конкретизації підстав, окрім перелічених у пп. 80.2.2 – 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Податковим органом дотримано вимоги п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України та зазначено у наказі, зокрема, підстави проведення перевірки, відтак посилання позивача на недотримання процедури її призначення є безпідставними.
Відповідач зазначав, що перевірка проводилась в строки та в межах визначених Податковим кодексом України. Враховуючи те, що інспектор Рибачок А.А. 02.07.2025 знаходився у відпустці, податковим органом залучено посадову особу ОСОБА_2 . Інспектор Ковальчук О.Г. був офіційно допущений до перевірки 02.07.2025, що підтверджується відміткою на направленні № 4495. Відповідач вважає, що видання направлення №4495 від 02.07.2025 на ім`я ОСОБА_2 відповідає вимогам законодавства та не порушує процедури проведення фактичної перевірки. Закон не вимагає, щоб усі посадові особи брали безперервну участь у перевірці від її початку до кінця. Короткий проміжок часу між моментом допуску та підписанням акту не може бути розцінений як доказ фіктивності участі. Закон не встановлює мінімальної тривалості часу участі посадової особи у проведенні перевірки, а отже, зазначення часу допуску саме по собі не може свідчити про порушення процедури.
У відзиві відповідач також зазначав, що п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому до 01.01.2022 суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Відповідач вважає безпідставним твердженням позивача про те, що контролюючим органом протиправно не були прийняті до уваги подані до адміністративної скарги копії форми ведення обліку товарних запасів та первинних документів про походження товару. 
Крім того, відповідач вказував, що контролюючим органом правомірно застосовано дві фінансові санкції за два різні правопорушення, що мають окремі склади, різні об`єкти регулювання та правові наслідки. Порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та п. 85.2 ст. 85 ПКУ не є ідентичними, а отже, підстав для визнання дій податкового органу протиправними немає.
Враховуючи наведене, відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято у відповідно до норм чинного законодавства. 

Заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа – підприємець 19.06.20202 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. 
Позивач здійснює наступні види економічної діяльності: 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний).
Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 25.08.2020, позивач перебуває на обліку в ГУ ДПС у Чернівецькій області на спрощеній системі оподаткування (2 група ставка 20 %) з 01.07.2020 (Т. 1 а.с. 8 - 9).
На підставі договору оренди № 1/12/2023 від 01.12.2023, позивач орендує нежитлове приміщення площею 45 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 (Т. 2 а.с. 34-47). 
В матеріалах справи також міститься договір № 4 про надання послуг із забезпечення персоналом від 15.06.2025, укладений між ФОП ОСОБА_3 (виконавець) та позивачем (замовник), на умовах якого замовник виконавець зобов`язувався надати замовнику послуги із забезпечення замовника працівниками для виконання ними роботи за дорученням замовника. 
20.06.2025 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області видано наказ № 2720-п “Про проведення фактичної перевірки”, яким наказано провести фактичну перевірку суб`єкта господарювання – фізичної особи ОСОБА_1 з 23.06.2025 тривалістю 10 діб. Пунктом 2 цього наказу наказано перевірку провести за період діяльності з 23.06.2022 по дату закінчення перевірки (Т. 1 а.с. 64, 178). 
Копію вказаного наказу вручено під розписку 24.06.2025 ФОП ОСОБА_3 , яка діє за договором співпраці, що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи по суті, а також підтверджується підписами в направленнях на перевірку (Т. 1 а.с. 65, 66, 178, 179).
На підставі направлень від 20.06.2025 № 4343, від 20.06.2025 № 4344 та від 02.07.2025 № 4495, 24.06.2025 уповноваженими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , про що складено акт фактичної перевірки від 02.07.2025 № 13722/22-01/07-05/ НОМЕР_1 (Т.1 а.с. 97 - 100, 203 - 204).
В акті перевірки зафіксовано, що під час фактичної перевірки встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: під час проведення перевірки не надано документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходились у місці продажу (господарському об`єкті), загальна вартість товарно-матеріальних цінностей, на які відсутні підтверджуючі документи, складає 400041 грн. Факт порушення підтверджується відомістю про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) - додаток 2 до акту перевірки.
Під час проведення фактичної перевірки не надано в повному обсязі, за запитом контролюючого органу, первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і платою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно з актом фактичної перевірки, Головне управління ДПС у Хмельницькій області зазначило наступні порушення, вчинені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 :
п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”;
- п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.
Згідно п. 4.5 акту фактичної перевірки до акту перевірки додано наступні додатки: х-звіт; запит про надання документів; відомість ТМЦ; договір оренди; видаткові накладні (Т. 1 а.с. 105, 106, 107, 108, 110, 111, 172 на звороті).
Судом встановлено, що з актом фактичної перевірки ознайомлено 02.07.2025 ФОП ОСОБА_3 , яка діє за договором співпраці, та вручено їй копію акту, що підтверджується його підписами проставленими в акті фактичної перевірки (Т. 1 а.с. 97-100). 
Із змісту листа Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 07.08.2025, наданого на адвокатський запит, видно, що матеріали фактичної перевірки надіслані для реалізації в установленому порядку за основним місцем обліку позивача - Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області (Т. 1 а.с. 202).
На підставі матеріалів фактичної перевірки, 22.07.2025 Головне управління ДПС в Чернівецькій області винесло наступні податкові повідомлення-рішення: 
- Форми “С” №00000/21509/ж10/24-13-07-04, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 400041,00 грн за порушення п. 12 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (Т. 1 а.с. 13, 56);
- Форми “ПС” № 00000/21508/ж10/24-13-07-04, яким застосувало до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 1020,00 грн за порушення вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України (Т. 1 а.с. 14, 57).
Зазначені вище податкові повідомлення – рішення, 23.07.2025 надіслано відповідачем на адресу позивача та отримані останнім 07.08.2025, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами (Т. 1 а.с. 53, 54, 55). 
Не погоджуючись з податковими повідомленнями – рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку (досудовому) до Державної податкової служби України, шляхом подання скарги (Т.1 а.с. 21 - 24).
За результатами розгляду скарги, 07.10.2025 Державна податкова служба України прийняла рішення про результати розгляду скарги, яким податкові повідомлення - рішення залишила без змін, а скаргу - без задоволення (Т.1 а.с. 129 - 130).
Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі – ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Статтею 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу; обліку та моніторингу діяльності фінансових агентів відповідно до статті 39-3 цього Кодексу.
Контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (п.п. 19-1.1 п. 19-1 ст. 19-1 ПК України).
Згідно з п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.
Відповідно до п.п. 75.1 ст. 71 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.п. 75.1.3 пункту 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства що укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 ПК України.
Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.
Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична) підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, як проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Судом встановлено, що підставою для проведення фактичної перевірки відповідно до наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 20.06.2025 № 2720-п “Про проведення фактичної перевірки” є п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України.
Відповідно до п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Перевіряючи питання наявності обґрунтованої підстави для проведення перевірки на підставі п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, судом встановлено, що наказ від 20.06.2025 № 2720-п “Про проведення фактичної перевірки” прийнято у зв`язку із наявністю інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства під час провадження діяльності, норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Так, матеріалами справи підтверджується, що наказ від 20.06.2025 № 2720-п “Про проведення фактичної перевірки” видано керівником контролюючого органу на підставі п.п. 80.2. п. 80.2 ст. 80 ПК України, керуючись п.п. 20.1.10 п. 20.1. ст. 20, п. 75.1 ст. 75 ПК України, Законом України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.
В матеріалах справи містяться лист ДПС України від 19.06.2025 № 15679/7/99-00-07-03-02-07 та доповідна записка від 20.06.2025 № 1707/22-01-07-05-11 (Т. 1 а.с. 143-145, 146 - 148).
Із змісту листа ДПС України від 19.06.2025 № 15679/7/99-00-07-03-02-07, який надсилався територіальним органам ДПС, видно, що за результатами проведеного моніторингу щодо стану дотримання платниками податків вимог чинного законодавства на ринку електроніки виявлено мережу магазинів побутової техніки та електроніки "МТА", де здійснюється продаж складних побутових товарів із порушенням порядку проведення розрахунків. 
Так, магазинах мережі "МТА" при продажу товарів за готівкові кошти не видають розрахункові документи встановленого зразка (фіскальні чеки). Натомість покупцям надають невідомі документи, які візуально імітують фіскальний чек, але не містять обов`язкові реквізити, зокрема, код та назву платника податків (копія додавалася до листа). Відповідно до даних, що містяться в мережі Інтернет мережа "МТА" налічує понад 30 магазинів у різних регіонах України та інтернет-магазин. За результатами проведеного аналізу встановлено, що діяльність мережі магазинів "МТА" подрібнена на окремих фізичних осіб- підприємців платників єдиного податку, більшість яких ідентифіковані та наведені у додатку.
У листі також зазначено, що проведений аналіз інформації з Системи обліку даних РРО щодо проведених ФОП у травні 2025 року розрахункових операції свідчить про зменшення частки розрахункових операцій та ймовірні порушення законодавства у мережі магазинів "МТА" (Т. 1 а.с. 143 - 145).
У додатках до цього листа ДПС України від 19.06.2025 № 15679/7/99-00-07-03-02-07 міститься перелік ФОП, серед яких фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , який здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_2 (Т. 1 а.с. 145 на звороті).
Відповідно до доповідної записки від 20.06.2025 № 1707/22-01-07-05-11, заступник начальника управління - начальник відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту клопотав перед в.о. начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області про надання дозволу на проведення фактичної перевірки, т.ч. позивача, оскільки наявна інформація ДПС України щодо можливого порушення податкового та іншого законодавства, а також за результатами аналізу інформаційних систем ДПС України, в т.ч. фіскальних чеків із системи даних РРО, встановлено факти можливих порушень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наказ від 20.06.2025 № 2720-п “Про проведення фактичної перевірки” видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, є правомірним, відповідно фактична перевірка проведена відповідачем за наявності фактичних підстав та передумов.
На переконання суду, наявна інформація вказує на можливість вчинення платником податків ймовірних порушень законодавства та могла слугувати підставою та достатнім обґрунтуванням для призначення фактичної перевірки відповідно до п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України.
Таким чином, оцінивши наказ про проведення перевірки, суд приходить до висновку про наявність як правових (посилання на п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України), так і фактичних підстав для призначення фактичної перевірки. 
З огляду на наведене, суд констатує, що обсяг зазначеної у наказі інформації у повному обсязі відповідає вимогам абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України.
Крім того, перед початком перевірки посадовими особами податкового органу пред`явлені документи, визначені п. 81.1 ст. 81 ПК України. Посадові особи відповідача були допущені до проведення перевірки ОСОБА_3 , з якою позивачем укладено договір про співпрацю, про що зазначено в акті фактичної перевірки та не заперечувалося позивачем в позові, а також представником позивача під час судового розгляду справи. 

Стосовно доводів позивача про дефектність акту перевірки, з огляду на формальну участь посадової особи контролюючого органу ОСОБА_2 у проведенні фактичної перевірки, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що 20.06.2025 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області видано наказ № 2720-п “Про проведення фактичної перевірки”, яким наказано провести фактичну перевірку суб`єкта господарювання – фізичної особи ОСОБА_1 з 23.06.2025 тривалістю 10 діб. Пунктом 2 цього наказу наказано перевірку провести за період діяльності з 23.06.2022 по дату закінчення перевірки (Т. 1 а.с. 64, 178). 
Перед початком проведення фактичної перевірки (24.06.2025) інспекторами ОСОБА_4 та Рибачком А.А. надано ФОП ОСОБА_3 , яка діє за договором співпраці, службове посвідчення, копію наказу на проведення фактичної перевірки, а також направлення на перевірку №4344 та №4342 від 20.03.2025, про що свідчить її власний підпис на відповідних направленнях (Т. 1 а.с. 102, 104).
Судом встановлено, що фактична перевірка розпочалась о 24.06.2025 о 14:30 год та закінчилась 02.07.2025 о 18:30, що підтверджується актом фактичної перевірки.
У зв`язку з перебуванням інспектора Рибачка А.А. 02.07.2025 у відпустці, про що зазначено в акті перевірки, контролюючим органом до проведення фактичної перевірки залучено інші посадову особу ОСОБА_2 та видано направлення на перевірку від 02.07.2025 № 4495 тривалістю 1 доба (Т. 1 а.с. 103).
З матеріалів справи видно, що інспектор Ковальчук О.Г. був офіційно допущений 02.07.2025 до проведення фактичної перевірки позивача уповноваженою особою - ФОП ОСОБА_3 , яка діє за договором співпраці, що підтверджується відміткою в направленні № 4495 від 02.07.2025, яка зроблена о 18 год. 18 хв. 02.07.2025.
Дослідженням акту фактичної перевірки від 02.07.2025 № 13722/22-01/07-05/3191523395 встановлено, що вказаний акт підписано головними державними інспекторами ГУ ДПС у Хмельницькій області Подрою П.П. та Ковальчуком О.Г., а навпроти прізвища головного державного інспектора ГУ ДПС у Хмельницькій області Рибачка А.А. зроблено відмітку – “відпустка”. Крім того, в акті фактичної перевірки мітяться підписи проставлені 02.07.2025 уповноваженою позивачем особою - ФОП ОСОБА_3 , яка діє за договором співпраці, а також отримання копії акту перевірки (Т. 1 а.с. 97 - 100). 
Відповідно до п.п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб. 
Тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів (п.п. 82.1 ст. 82 ПК України).
Згідно п.п. 86.1, 86.5 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу. 
Враховуючи встановлені у справі обставини та наведені норми ПК України, суд вважає, що видання контролюючим органом направлення №4495 від 02.07.2025 на ім`я ОСОБА_2 відповідає вимогам законодавства та не порушує процедури проведення фактичної перевірки.
Підпис ОСОБА_2 в акті фактичної перевірки свідчить про те, що він ознайомився з матеріалами перевірки, перевірив їх та погодив результати, викладені в акті.
На переконання суду, приписи ПК України не вимагають, щоб усі посадові особи брали безперервну участь у перевірці від її початку до кінця. Таким чином, короткий проміжок часу між моментом допуску та підписанням акту не може бути розцінений як доказ фіктивності участі посадової особи контролюючого органу у проведенні фактичної перевірки. Крім того, положення ПК України не встановлюють мінімальної тривалості часу участі посадової особи контролюючого органу у проведенні перевірки, тому зазначення уповноваженою позивачем особою - ФОП ОСОБА_3 , яка діє за договором співпраці, у направленні № 4495 від 02.07.2025 часу пред`явлення службового посвідчення, копії наказу про проведення фактичної перевірки (18 год. 18 хв.) саме по собі не може свідчити про порушення процедури проведення фактичної перевірки.
З огляду на наведене, суд вважає, залучення головного державного інспектора ГУ ДПС у Хмельницькій області Ковальчука О.Г. до проведення фактичної перевірки оформлено належним чином – направленням на перевірку від 02.07.2025 № 4495, а його допуск до перевірки відбувся у порядку, визначеному п. 81.1 ст. 81 ПК України.
Крім того, суд враховує, що акт фактичної перевірки відповідає формі та змісту, передбаченим податковим законодавством, в матеріалах справи відсутні докази формальної участі головного державного інспектора ГУ ДПС у Хмельницькій області Ковальчука О.Г. у проведенні фактичної перевірки за місце проведення позивачем господарської діяльності.
Позивач не надав до суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вищенаведеного. 
Враховуючи викладене, судом не встановлено процедурних порушень при призначенні та проведенні фактичної перевірки позивача.
Беручи до уваги наведене вище, суд приходить до переконання, що доводи позивача про протиправність наказу про проведення фактичної перевірки та допущення контролюючим органом процедурних порушень під час проведення фактичної перевірки є безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно висновку контролюючого органу про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суд зазначає наступне. 
Згідно з п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.
Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Відповідно до абз. 1 та 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше: 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту та/або 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 (далі - Закон № 265/95-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Розділ II Закону № 265/95-ВР врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання. У статті 3, яка міститься у зазначеному розділі, перелічено низку обов`язків, які висуваються законодавцем до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Згідно з п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. 
Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Таким чином, п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому до 01.01.2022 суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22, від 27.08.2024 у справі № 300/2879/22, від 30.09.2025 у справі № 520/22949/24.
За змістом ст. 2 Закону № 265/95-ВР термін "технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту" для цілей цього Закону вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про захист прав споживачів". Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 № 231. Смартфони, ноутбуки, планшети відносяться до даного переліку.
Статтею 20 Закону № 265/95 встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі ст. 20 Закону № 265/95-ВР.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22 та від 27.08.2024 у справі № 300/2879/22.
У постановах від 24.02.2020 у справі № 440/4443/18, від 27.04.2022 у справі №420/13197/20 Верховний Суд виснував, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на визначені нормами Податкового кодексу України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі якщо рішення контролюючого органу вмотивоване саме не наданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.
Узагальнюючи наведені вище підходи, суд касаційної інстанції у постанові від 14.08.2024 у справі № 560/12984/23 зазначав, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених Податковим кодексом України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим платник податків не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.
Враховуючи зазначені вище норми податкового законодавства України, суд вважає, що після початку перевірки, яка в даному випадку була фактичною, саме на позивача було покладено обов`язок надати у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а у податкового органу їх прийняти та оцінити.
Ведення бухгалтерського обліку, який є підставою для податкового обліку, регламентується Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі – Закон № 996-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Статтею 9 Закону № 996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Враховуючи норми ст. 9 Закону № 996-XIV, будь-який документ щодо ідентифікованого товару має силу первинного документу лише в разі фактичного здійснення господарської операції, що в свою чергу має підтверджуватися, в тому числі, реальним джерелом походження (виробництва) певного товару в обсязі, зазначеному у первинному документі та податковій накладній.
Статтею 4 Закону № 996-XIV визначено, що одним з основних принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання суттєвості над формою операції враховуються у відповідності з їх суттєвості, а не тільки виходячи із юридичної форми.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно п. 2 ст. 3 Закону № 996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Завданням обліку товару є забезпечення достовірності даних з надходження та відпуску товару. Не облікований товар, або його нестача розраховуються як різниця між залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей), визначених на підставі документів бухгалтерського обліку, та фактичними залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей), виявленими під час перевірки.
Крім того, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
Таким чином, суб`єкт господарювання зобов`язаний вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації та здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за № 1411/37033 (далі – Порядок № 496).
Відповідно до п. 1 розділу І наведеного Порядок, цей Порядок визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону № 265/95-ВР зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.
Пунктом 2 розділу I Порядку № 496 визначено, що документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи; первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.
Пунктом 1 розділу II Порядку № 496 визначено, що облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. ФОП, який здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку. Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Відповідно до п. 2, 4 розділу II Порядку № 496 Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі. Записи у Формі обліку ведуться в хронологічному порядку надходження або вибуття товарів.
Згідно з п. 9 розділу II порядку № 496 заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні: первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку; відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи; первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.
Пунктом 10 розділу II Порядку № 496 встановлено, що Форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах. Такі документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку, в якій інформацію про такі документи відображено.
Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання (п. 11 розділу II Порядку № 496).
Отже, Форма ведення обліку товарних запасів це обов`язковий документ, який ведеться підприємцями, зокрема тими, які здійснюють реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, та в якій (Формі) відображається рух товарів на основі первинних документів. Облік товарних запасів має здійснюватися підприємцем шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
Суд наголошує, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати документи, які підтверджують облік та походження товарних запасів, тобто Форму ведення обліку товарних запасів та первинні документи, на підстав яких зроблені відповідні записи в такій Формі, саме на початок проведення перевірки у паперовій або електронній формі.
Аналіз наведених норм свідчить, що обов`язок платника податків полягає не лише у веденні обліку, а й у забезпеченні його доступності у місці здійснення господарської діяльності на момент перевірки.
Відповідно до п. 85.2, 85.4 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим особам контролюючого органу всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а контролюючий орган має право їх вимагати.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 813/3621/17 доводи позивача щодо підтвердження походження та обліку товарів зважаючи на долучені до матеріалів справи первинні документи є необґрунтованими, оскільки такі документи надані вже після проведення контролюючим органом фактичної перевірки. Посилання судів попередніх інстанцій на пояснення свідка - продавця магазину ОСОБА 2, що всі прихідні документи на алкогольні напої зберігаються у позивача, а не у продавця, є необґрунтованими оскільки позивач не подавав податковому органу доказів щодо ведення ним обліку товарних запасів та зберігання первинних документів на іншій господарській одиниці.
Крім того, суд зазначає, що 01.08.2020 набрав чинності Закон України від 20.09.2019 №128-IX "Про внесення змін до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг, яким ст. 20 Закону № 265/95-ВР викладена у новій редакції, де відповідальність суб`єктів господарювання передбачена не тільки за реалізацію необлікованих товарів, а і за ненадання документів, які підтверджують облік товарів.
Тобто, ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, визначено самостійною підставою для застосування штрафної санкції.
При цьому зазначеним Законом було уведено обов`язок суб`єктів господарювання надавати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів.
Такі висновки щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 280/6422/22.
Отже, ненадання до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі ст. 20 Закону № 265/95-ВР.
З огляду на вимоги наведених приписів Закону № 265/95-ВР, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі ст. 20 Закону № 265/95-ВР.
В той же час, диспозиція норми ст. 20 Закону № 265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22.
Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі ненадання платником податків документів під час перевірки (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків їх вилучення правоохоронними органами) вважається, що такі документи були відсутні.
Судом встановлено, що позивач провадить діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, тому зобов`язаний надати контролюючому органу на початок проведення перевірки документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу.
Матеріалами справи підтверджується, що на початок перевірки 24.06.2025 (день проведення перевірки) та протягом всього часу проведення фактичної перевірки (з 24.06.2025 по 02.07.2025) документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, що знаходилися на момент перевірки в місці продажу контролюючому органу до перевірки позивачем не надано, зокрема Форму ведення обліку товарних запасів.
Суд наголошує, що контролюючим органом під час фактичної перевірки було складено Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів станом на 02.07.2025 при перевірці господарської одиниці магазин “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , які є додатками № 1, 2 та 3 до акту фактичної перевірки від 02.07.2025 № 13722/22-01/07-05/ НОМЕР_1 (Т.1 а.с. 105, 106, 107).
Згідно Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (додаток № 1 до акту фактичної перевірки від 02.07.2025 № 13722/22-01/07-05/ НОМЕР_1 ) фактичні залишки запасів (товарно-матеріальних цінностей), виявлені під час проведення перевірки, на які відсутні документи оприбуткування, склали 344684,00 грн (Т. 1 а.с. 105).
Згідно Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (додаток № 2 до акту фактичної перевірки від 02.07.2025 № 13722/22-01/07-05/ НОМЕР_1 ) фактичні залишки запасів (товарно-матеріальних цінностей), виявлені під час проведення перевірки, на які відсутні документи оприбуткування, склали 36312,00 грн (Т. 1 а.с. 106).
Згідно Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (додаток № 3 до акту фактичної перевірки від 02.07.2025 №13722/22-01/07-05/ НОМЕР_1 ) фактичні залишки запасів (товарно-матеріальних цінностей), виявлені під час проведення перевірки, на які відсутні документи оприбуткування, склали 19045,00 грн (Т. 1 а.с. 105).
Тобто, контролюючим органом було проведено зняття залишків товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 400041,00 грн (344684,00 грн + 36312,00 грн + 19045,00 грн) та зафіксовано, які саме товари на момент перевірки вважалися необлікованими. Вказані обставини та наявність такого товару позивачем не заперечуються.
Отже, документи щодо обліку товарних запасів (технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту), які знаходились в реалізації в господарській одиниці магазині за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Соборності, 20, були відсутні під час перевірки і представник позивача такі обставини підтверджує у позовній заяві, вказуючи, що "оригінали документів, які підтверджують облік та походження товарів, зберігаються за місцем основної реєстрації платника податків ФОП ОСОБА_1 у м. Чернівці. На підтвердження легальності походження та належного обліку товару, позивачем в ході адміністративного оскарження додавались до адміністративної скарги належним чином засвідчена копія форми ведення обліку товарних запасів ФОП ОСОБА_1 та копії первинних документів про походження товару". 
Обставин щодо не надання саме на початок проведення перевірки Форми ведення обліку товарних запасів, а також документів на придбання товару, який знаходився у магазині для реалізації, позивач не спростовує.
Надання позивачем Форми ведення обліку товарних запасів разом зі скаргою на ППР до Державної податкової служби України не спростовує висновків перевірки про відсутність такої на початок фактичної перевірки 24.06.2025 і до її закінчення 02.07.2025. Тобто, позивач мав надати всі первинні документи та Форму ведення обліку товарних запасів саме 24.06.2025.
Окрім того, позивач мав можливість надати такі документи на письмову вимогу про надання документів (копії документів) у строк, встановлений у вимозі.
Суд звертає увагу, що контролюючим органом під час фактичної перевірки було складено Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (додаток № 1, 2, 3 до акту фактичної перевірки від 02.07.2025 № 13722/22-01/07-05/3191523395), в яких проведено опис товарів, які на момент перевірки вважалися необлікованими, що не заперечувалось позивачем. 
При цьому позивачем під час фактичної перевірки не надано саме документів, які підтверджують походження та облік товарів, що зафіксовані у вказаних вище Відомостях про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (додатки № 1, 2, 3 до акту фактичної перевірки від 02.07.2025 № 13722/22-01/07-05/3191523395) на загальну суму 400041,00 грн і саме на вказану суму і було застосовано штрафні (фінансові) санкції. З матеріалів справи не вбачається, що контролюючим органом застосовано штрафну (фінансову) санкцію відносно інших товарів, які не були зазначені у Відомостях про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів під час фактичної перевірки. Відтак твердження позивача, що контролюючий орган неправильно застосував щодо позивача ст. 20 Закону № 265/95-ВР в наведеному вище контексті є помилковим.
Суд також звертає увагу, що надання таких документів позивачем разом з позовною заявою та під час розгляду справи в суді не спростовують висновок контролюючого органу про їх відсутність на час проведення фактичної перевірки. 
З урахуванням встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що позивачем не спростовано встановлені контролюючим органом факти ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, зокрема Форми ведення обліку товарних запасів на загальну суму 400041,00 грн, що є порушенням п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.
Ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є підставою для застосування штрафної санкції на підставі ст. 20 Закону № 265/95-ВР.
Відповідно до розрахунку штрафних санкцій, за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. Виявлено необлікованих товарів (продовольча група) на суму 682967,00 грн) до позивача на підставі ст. 20 вказаного Закону застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 400041,00 грн (у розмірі вартості необлікованих товарів) (Т. 1 а.с. 58). 
Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Форми “С” №00000/21509/ж10/24-13-07-04 від 22.07.2025 щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 400041,00 грн за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР прийнято відповідачем правомірно.

Стосовно висновку контролюючого органу про порушення позивачем п. 85.2 ст. 85 ПК України, суд зазначає наступне. 
Відповідно до абз. 1 та 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше: 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту та/або 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.
Положеннями п. 85.2 ст. 85 ПК України обумовлено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з п. 85.4 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень (п. 121.1 ст. 121 ПК України).
Судом встановлено, що 24.06.2025 уповноваженій позивачем особі ФОП ОСОБА_3 , яка діє за договором співпраці, було вручено запит від 24.06.2025 № 2744/10/22-01-07-05 про надання документів, що підтверджується її підписом та не заперечувалося позивачем (Т.1 а.с. 172). 
Дослідженням запиту про надання документів від 24.06.2025 № 2744/10/22-01-07-05 встановлено, що в запиті контролюючий орган вимагав у позивача під час проведення фактичної перевірки документи за період діяльності з 23.06.2022 по 24.06.2025 у термін до 11 год. 00 хв. 30.05.2025.
Отже, в запиті про надання документів контролюючим органом допущено описку в частині визначення кінцевої дати подання документів. Така описка, на думку суду, має формальний характер, не змінює суті змісту запиту і не створює для позивача будь-яких правових перешкод у його виконанні.
Суд зазначає, що технічні помилки чи описки у документах не тягнуть їх недійсності, якщо не позбавляють сторону можливості реалізувати свої права. Запит про надання документів був вручений у межах перевірки та у строк, який забезпечував можливість його виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, запит вручено під час проведення фактичної перевірки, розпочатої 24.06.2025, що відповідає вимогам п. 85.2 ст. 85 ПК України.
Позивач мав фактичну можливість надати документи у будь-який момент під час проведення фактичної перевірки з 24.06.2025 по 02.07.2025.
На переконання суду, зазначення у запиті про надання документів дати “30.05.2025” не позбавляло позивача такої можливості і не впливало на дійсність процесуальної дії з боку контролюючого органу. Фактичний зміст запиту відповідає вимогам ПК України, містить повний перелік запитуваних документів і був спрямований на отримання матеріалів, необхідних для перевірки дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства що укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
Отже, запит про надання документів відповідає змістовним вимогам закону, а технічна неточність у даті не може свідчити про його неправомірність. Позивач не був позбавлений можливості виконати законний запит. Під час судового розгляду справи позивач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що він звертався із заявою до контролюючого органу про уточнення строку виконання запиту. 
Таким чином, платник податків фактично проігнорував законну вимогу контролюючого органу, що і стало підставою для відповідного висновку акта перевірки про порушення вимог п.85.2. ст. 85 ПК України.
Відповідно до розрахунку штрафних санкцій, за порушення вимог п. 85.2. ст. 85 ПК України (ненадання платником податків контролюючому органу документів при здійсненні податкового контролю) до позивача на підставі п.121.1. ст. 121 вказаного Кодексу застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 1020,00 грн (у розмірі вартості необлікованих товарів) (Т. 1 а.с. 59). 
Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Форми “ПС” № 00000/21508/ж10/24-13-07-04 від 22.07.2025 щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 1020,00 грн за порушення вимог п. 85.2 ст.85 ПК України прийнято відповідачем правомірно.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на вище встановлені обставини справи та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, будь-яких прав та законних інтересів позивача не порушував, тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення – рішення.
Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Позивач під час судового розгляду справи, не довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, натомість відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень - рішень. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Доводи позивача щодо застосування до нього двох окремих фінансових санкцій за одне й те саме діяння, суд не бере до уваги, оскільки податковим повідомленням - рішення №№00000/21509/ж10/24-13-07-04 від 22.07.2025 до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, відповідальність за яку передбачена ст. 20 вказаного Закону, а податковим повідомленням – рішення № 00000/21508/ж10/24-13-07-04 від 22.07.2025 – застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 1020,00 грн за порушення вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України, відповідальність за яку передбачена ст. 121 ПК України. Таким чином, згаданими вище оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями до позивача застосовано штрафні санкції за два різні правопорушення, які мають різні правові підстави, об`єкти регулювання та наслідки. 
Інші доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення -рішення суд відхиляє, оскільки вони не спростовують правомірність та обґрунтованість його прийняття відповідачем.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 139, 241 - 243, 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 25.06.2026.

Повне найменування учасників процесу:
позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200А, м. Чернівці, код ЄДРПОУ 44057187).

Суддя В.К. Левицький