Справа № 503/912/23 
Провадження № 2/503/25/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року 
Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Калашнікової Т.О.,
при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в порядку спадкування права на земельну частку (пай) та визнання права власності на неї,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та спадкування права на земельну частку (пай). Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба заявниці ОСОБА_3 , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) розміром 4.48 умовних кадастрових гектарів члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с.Мала Слобідка, яке було посвідчене сертифікатом ОД-12 № 0135352, виданим Кодимською районною державною адміністрацією по території Малослобідської селищної ради Кодимського району Одеської області, єдиним спадкоємцем за заповітом була донька спадкодавиці ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не залишивши заповіту. Єдиними спадкодавцями за законом є діти спадкодавиці - позивач та її рідний брат ОСОБА_2 (відповідач по справі). Спадщину сторони прийняли звернувшись своєчасно до Подільської нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, де була заведена спадкова справа. Однак в отриманні свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, а також тому, що існує спір між спадкоємцями щодо поділу спадкового майна в частині земельної ділянки. Тому ці обставини і змусили її звернутися до суду. В зв`язку з чим позивач просить поділити спадщину, визнавши за нею в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 право на земельну (частку) пай, розміром 4.48 умовних кадастрових гектарів члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с.Мала Слобідка Кодимського району Одеської області та яке було посвідчене сертифікатом ОД-12 № 0135352, виданим Кодимською районною державною адміністрацією по території Малослобідської селищної ради Кодимського району Одеської області, який був втрачений.
В підготовче засідання позивач не з`явилась, однак надала письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.
Відповідач в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба заявниці ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.12.1995 року.
До складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , увійшло право на земельну частку (пай), розміром 4.48 умовних кадастрових гектарів члена колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с.Мала Слобідка, яке було посвідчене сертифікатом ОД-12 № 0135352, виданим Кодимською районною державною адміністрацією по території Малослобідської селищної ради Кодимського району Одеської області.
Судом встановлено, що за час свого життя, а саме 06 квітня 1989 року ОСОБА_3 склала заповіт, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Слобідської сільської ради Кодимського району Одеської області Артемовою І.І. та зареєстрований в реєстрі за №104, яким все своє майно де б воно не було та з чого воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті заповіла ОСОБА_4 .
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.
Як встановлено судом, спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до 1 січня 2004 року, а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.
Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Положеннями частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Отже, єдиним спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 є її рідна донька ОСОБА_4 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.07.1969 року. До неї перейшов будинок та предмети звичайної домашньої обстановки. Ця обставина підтверджується довідкою № 254 від 16.08.1996 року за підписом голови ради П.А.Олійника.
Ретельний аналіз вищевказаних письмових доказів свідчить про те, що ОСОБА_4 мала право на спадкування відповідно до ст.534 ЦК УРСР, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та набула право власності на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах 4.48 га на території Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0135352, що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 01.08.1996 року за№12.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільсьокму районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 09 серпня 2022 року. 
За час свого життя померла заповіт не склала, тому спадкування здійснюється за законом.
Спадкоємцями першої черги за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 як її рідні діти. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 21.07.1969 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 27.08.1988 року та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 07.09.1960 року.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).
У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя ОСОБА_4 склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом.
Зі змісту листа приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Сівун Фатіми Йосипівни №124/01-16 від 12.06.2023 року встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 заведена спадкова справа №11/2023. Ця обставина вказує на те, що сторони у справі прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_4 у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
Встановлено, що приватний нотаріус Подільського районного нотаріального округу Сівун Фатіма Йосипівна відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із виниклим спором між спадкоємцями. Ця обставина підтверджується листом №124/01-16 від 12.06.2023 року.
В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Таким чином з моменту прийняття спадщини двома або більше спадкоємців спадкове майно, як правило, є об`єктом їх спільної часткової власності. Частка у спадщині - не те ж саме, що і частка у праві спільної власності. Проте враховуючи схожість у правовому регулюванні при здійсненні поділу спадщини або виділу частки у натурі використовуються норми, які регулюють поділ майна, що є у спільній частковій власності або виділ частки з цього майна.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1ст. 1268 ЦК України).
Поділ спадщини і виділ частки спадкоємця здійснюються на підставі положень ст.ст. 364-367 ЦК, що регулюють процедуру поділу (виділу частки) майна, що є об`єктом права спільної часткової власності з урахуванням особливостей поділу спадкового майна, визначеного нормами спадкового права.
Правочин про поділ спадщини здійснюється за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, і оформляється договором між ними, у якій зазначаються належні їм реальні частки у спадщині. Даний договір може стосуватися як поділу усього спадкового майна, так і виділу частки одного чи кількох спадкоємців. При цьому допускається грошова компенсація, якщо вартість майна є різною. При недосягненні згоди здійснюється у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців. У останньому випадку поділ спадкового майна оформляється судовим рішенням (п. 230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).
Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
В абзаці 2 пункту 23постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Відповідно до абз.3 п.23постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування`у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.
Відповідно до ч. 5ст. 1268 ЦК Українита п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженихНаказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкодавець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Згдіно із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.
Враховуючи, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно до ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Крім того, відповідач ОСОБА_2 визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в порядку спадкування права на земельну частку (пай) та визнання права власності на неї,- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 право на земельну (частку) пай, розміром 4.48 умовних кадастрових гектарів на території Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0135352, що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 01.08.1996 року за №12 та виданий на ім`я ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова