Номер провадження: 22-ц/813/3682/26 
Справа № 521/28005/23
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 16 червня 2025 року
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду із вищезазначеним позовом.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 29.08.2016 між сторонами укладений договір № 200701323501.
За договором банк надав відповідачу строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 20 000 грн на платіжну картку, а ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати повернення кредиту частками, в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.
Договір укладений шляхом складання відповідачем заяви № 200701323501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Заявою відповідач підтвердив, що беззастережно прийняв Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування.
Банк надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Станом на 03.09.2023 заборгованість відповідача за спірним договором складає 238 031,02 грн.
В досудовому порядку спірні кошти відповідачем не сплачені.
Враховуючи викладене, банк просив стягнути їх в удовому порядку.
Окрім задоволення позовних вимог банк вважав можливим присудження судового збору в розмірі 2 856,37 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Хаджибейський районний суд міста Одеси рішенням від 16 червня 2025 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (ЄДРПОУ 14282829) кредитну заборгованість в розмірі 238 031,02 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» ( ЄДРПОУ 14282829) судовий збір 2 856,37 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позов є доведеним позивачем, спосіб захисту порушеного права є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права позивача, характеру його порушення та спричиненим цими діяннями наслідкам, реально відновлює суб`єктивне право, яке порушене, відповідає цілям судочинства, не суперечить принципу верховенства права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях та не відповідає вимогам законодавства України, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що в тексті наданої позивачем Публічної пропозиції пункті 7.1 зазначено: Банк і Клієнт звільняються від майнової відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, якщо воно викликано факторами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), тобто надзвичайними і невідворотними обставинами, у тому числі стихійними явищами, воєнними діями, актами органів державної влади. Скаржником наголошується, що він сповістив ПАТ «ПУМБ», що у зв`язку із затвердженням Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. № 64/2022, наказом № 242 від 24.02.2022 р. в.о. директора державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» ОСОБА_2 за місцем його роботи був встановлений початок простою для працівників підприємства, і як наслідок неможливість отримання заробітної плати, є підставою для звільнення його від майнової відповідальності.
Крім того в скарзі, акцентується увага на тому, що згідно Умов обслуговування Карткових рахунків п.1.1.20, зазначено, якщо клієнт не здійснює оплати щомісячної винагороди/комісії Банку, протягом трьох днів від настання терміну сплати Банк може Зупинити (блокувати) дію Картки до моменту погашення Клієнтом заборгованості в повному обсязі. Проте зауважується на тому, що в розрахунку заборгованості позивачем зазначено, що заборгованість виникла в 2017 році, але всупереч зазначеного пункту 1.1.20. більше шести років Банком не блокувалася дію карткового рахунку.
Скаржником наголошується, що він сповіщав Банк про те, що через епідемію коронавірусу, введення воєнного стану в Україні він опинився без роботи і як наслідок без заробітку, тобто значно погіршився його фінансовий стан. Також, на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_3 , малолітня дитина, психічно хворий брат ОСОБА_4 - інвалід 2 групи, і його мати інвалід ОСОБА_5 , які потребують догляду, але незважаючи на це, Банк без його згоди встановив ліміт 151900 грн, та нараховує на нього відсотки і визначає судові витрати.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Представники АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, а саме судової повістки до їх електронного кабінету.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку осіб, що з`явились, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника Банку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

29.08.2016 між ОСОБА_1 та АТ «Перший Український міжнародний банк» був укладений договір № 200701323501.
За договором банк надав відповідачу строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 20 000 грн. на платіжну картку, а ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати повернення кредиту частками, в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.
Договір укладений шляхом складання відповідачем заяви-анкети.
Заявою відповідач беззастережно підтвердив, що прийняв Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування, яка розміщена на сайті: pumb.ua; умови банківського обслуговування є зрозумілими та не потребують додаткового тлумачення.
Підписана відповідачем заява надає можливість ідентифікувати відповідача.
За пунктом 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» зміна (зменшення, збільшення) розміру наданого кредитного ліміту або закриття кредитного ліміту здійснюється шляхом інформування клієнта направлення SMS- повідомлення на номер мобільного телефону.
В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту.
У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву.
У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода Клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою.
За довідкою до договору №200701323501 від 29.08.2016 про збільшення кредитного ліміту протягом 29.08.2016 – 26.05.2023 за спірним договором неодноразове здійснювалось збільшення кредитного ліміту.
Відповідач із зазначеним погодився, використовував кредитні кошти.
Фактичне використання кредитної картки з встановленим відповідним грошовим лімітом свідчить про визнання відповідачем наявності між сторонами справи відповідних правовідносин, що передбачають обов`язок повернення запозичених коштів.
Відповідач договором зобов`язався здійснювати повернення кредиту частками, в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленими в Додатку №2, який підписується сторонами, та є невід`ємною частиною цього Договору.
Договір є чинним.
04.09.2023 на адресу відповідача банком надіслана письмова вимога № вих. 264 про погашення кредитної заборгованості.
Вимога не виконана.
Станом на 03.09.2023 заборгованість за спірним кредитним договором становить 238 031,02 грн. та складається з:
- 151 842,06 грн. – заборгованість за кредитом;
- 86 188, 96 грн. – заборгованість процентами.
За випискою банку в період з 29.08.2016 по 3.09.2023 відповідач користувався кредитною лінією, періодично знімаючи різні суми, гроші за користування кредитом сплачував нерегулярно та не в повному обсязі.
Останній платіж був сплачений відповідачем 30.05.2022 в розмірі 2 306,45 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив можливість суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( у тому числі сплатити гроші ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем особисто підписано заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200701323501 від 29.08.2016 року, відтак, підписання відповідачем кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами.
Зміст вказаного документу свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину: суми кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, порядку здійснення розрахунків.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність наявності кредитних правовідносин між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості, станом на 03.09.2023 року, утворилась заборгованість у розмірі 238 031,02 грн, з яких: 151 842,06 грн - заборгованість за сумою кредиту; 86 188,96 грн - заборгованість за процентами.
До матеріалів справи долучено виписку за рахунком ОСОБА_1 , де відображено усі операції за картковим рахунком.
З наведеного вбачається, що відповідач отримав кредит, користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
Відповідач не надав, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості перед АТ «ПУМБ», не довів відсутності заборгованості.
Твердження скаржника, що Банк без його згоди встановив ліміт 151900 грн та нараховує на нього відсотки, є безпідставними, оскільки за умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено право банку змінювати клієнту кредитний ліміт.
Так, згідно пункту 4.3.6.4 частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта шляхом направлення СМС-повідомлення на номер мобільного телефону.
В СМС-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19 Розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного СМС-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою.
Крім того, відповідачем не надано доказів того, що він не погоджувався з встановленими йому кредитними лімітами.
Також, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про звільнення його від майнової відповідальності за Договором на підставі п. 7.1 у зв`язку із запровадженням воєнного стану та встановлення простою за місцем його роботи, з огляду на те, що зазначені підстави не є автоматичними підставами для звільнення боржника від виконання грошових зобов`язань. Крім того, Боржник мав можливість скористатися іншими джерелами погашення заборгованості або звернутися до банку для реструктуризації, а не продовжувати користуватися кредитними коштами.
Також, наявність на утриманні скаржника непрацездатних осіб не є підставою для не виконання ним покладених на нього зобов`язань. 
Загалом, приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду в оскарженій частині, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в оскарженій частині в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду в оскарженій частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 16.06.2025 року - без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 16 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий   О.Ю. Карташов

Судді В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко