Справа № 473/20/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"08" травня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого – судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами
встановив:

У січні 2026 року до суду надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що 31.08.2024 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики №2233727 (з фіксованою процентною ставкою). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 
28.03.2024 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79226212. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечене агенство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №31 від 25.09.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №2233727 від 12.04.2024 року в сумі 18 480 гривень. Відповідно до реєстру боржників №30 від 19.08.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №79226212 від 28.03.2024 року в сумі 18 532 гривень. 
14.02.2024 року між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» було укладено договір позики №6937055. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 
13.03.2024 року між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» було укладено додаткову угоду №1 до договору позики №6937055 від 14.02.2024 року за умовами якої дата повернення позики 01.06.2024 року, базова процентна ставка, фіксована 2,50000 % на день, основна процентна ставка, фіксована 2,50000% на день, денна процентна ставка за цією додатковою угодою становить 1,09375 %, загальні витрати за позикою в межах дії цієї додаткової угоди 21 875 грн..
11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 67 750 гривень. 
12.04.2024 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №9801099. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 
28 серпня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу №28082024/2, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №1 від 28.08.2024 року до Договору факторингу №28082024/2 від 28.08.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 45 630 гривень. 
15.04.2024 року між відповідачемта Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 18782-04/2024 (далі - Кредитний договір). Відповідно до п.1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору реквізити та підписи сторін.
29 липня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №29072024, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, зокрема, за кредитним договором № 18782-04/2024, де боржником є ОСОБА_1 .. Відповідно до реєстру боржників від 29.07.2024 року до Договору факторингу №29072024 від 29.07.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 500 гривень. 
09.04.2024 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» було укладено договір про надання фінансового кредиту №15342-04/2024. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно п. 1.1 Договору сума кредиту становить 9 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 
25 липня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем укладено договір факторингу №25072024, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 25.07.2024 року до Договору факторингу №25072024 від 25.07.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №15342-04/2024 в сумі 35 150 гривень.
Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки ОСОБА_1  своє зобов`язання за договором не виконала.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 19 січня 2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. При цьому у позовній заяві представник позивача зазначила, що не заперечує проти розгляду справи за її відсутності та винесення заочного рішення судом.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання та здійснення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що передбачено ч.11 ст.128 ЦПК України. 
Суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. 
Судом встановлено, що 12.04.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики №2233727 (з фіксованою процентною ставкою) (далі Договір). 
Відповідно до п. 2 Договору, сума позики 11 200 грн., процентна ставка/день 0,50 %, строк позики (строк договору) 30 днів. Проценти за понадстрокове користування позикою 2,70 % в день, пеня 2,70 % в день.
Факт перерахування коштів в розмірі 11 200 грн. на рахунок відповідача ОСОБА_1 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджено довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 09.01.2026 року. Відповідно до довідки дата 12.04.2024 рік, сума 11 200 грн., отримувач Пенцак Анжела – ЕПЗ номер НОМЕР_1  (номер картки відповідає номеру картки зазначеної відповідачем під час укладення договору позики №2233727 (з фіксованою процентною ставкою) від 12.04.2024 року). 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечене агенство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників №31 від 25.09.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №2233727 від 12.04.2024 року в сумі 18 480 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 11 200 грн., заборгованості за відсотками 1 680 грн. заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою 5 600 грн.. 
Як вбачається з доводів позовної заяви відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, в передбачені Договором строки суму позики та відсотки за користування ним позичальнику не сплатила.
28.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79226212 (далі Договір). 
Відповідно до п. 2 Договору, сума позики 12 000 грн., процентна ставка/день 2,5 %, строк позики (строк договору) 30 днів. Денна процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 0,75 %
Факт перерахування коштів в розмірі 12 000 грн. на рахунок відповідача ОСОБА_1 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджено квитанцією від 28.03.2024 р. номер платіжної картки 5375411510013670 (номер картки відповідає номеру картки зазначеної відповідачем під час укладення договору позики №79226212 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 28.03.2024 року). 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечене агенство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників №30 від 19.08.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №79226212 від 28.03.2024 року в сумі 18 532 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 10 000 грн., заборгованості за відсотками 2 700 грн. заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою 5 832 грн.. 
Як вбачається з доводів позовної заяви відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, в передбачені Договором строки суму позики та відсотки за користування ним позичальнику не сплатила.
14 лютого 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладений договір позики №6937055. (далі Договір). 
Відповідно до п. 2 Договору, сума позики 25 000 грн., акційна процентна ставка, фіксована процентна ставка/день 1.00000 %, Базова процентна ставка, фіксована ставка/день 2,50000 %, Основна процентна ставка, фіксована ставка/день 2,50000 %, строк позики (строк договору) 80 днів. 
13.03.2024 року між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» було укладено додаткову угоду №1 до договору позики №6937055 від 14.02.2024 року за умовами якої дата повернення позики 01.06.2024 року, базова процентна ставка, фіксована 2,50000 % на день, основна процентна ставка, фіксована 2,50000% на день, денна процентна ставка за цією додатковою угодою становить 1,09375 %, загальні витрати за позикою в межах дії цієї додаткової угоди 21 875 грн..
На підтвердження виконаних обов`язків ТОВ «Маніфою» як кредитодавця, до матеріалів позовної заяви долучено довідку ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 22.01.2025 року про перерахування 14.02.2024 року за допомогою системи iPay.ua на платіжну карту НОМЕР_2  (відповідає номеру картки зазначеної у договорі позики №6937055 від 14.02.2024 року), суми в розмірі 25 000 гривень. 
11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 67 750 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 25 000 грн., заборгованості за відсотками за користування позикою 30 250 грн., заборгованість за процентами на прострочену позику 12 500 грн..
Як вбачається з доводів позовної заяви відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, в передбачені Договором строки суму позики та відсотки за користування ним позичальнику не сплатила.
Судом встановлено, що 12.04.2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №9801099 (далі Договір). 
Відповідно до п. 1 Договору, сума позики 10 000 грн., кредит надається загальним строком 345 днів, дата остаточного погашення заборгованості 23.03.2025. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховується за ставкою 547,50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (п. 1.5.2 договору). Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 912,50 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів (п. 1.5.2 договору). Також відповідно до п. 1.5.1 договору обумовлено сплату комісії за надання кредиту 1 150 грн..
На підтвердження виконаних обов`язків ТОВ «Мілоан»як кредитодавця, до матеріалів позовної заяви долучено платіжне доручення 128117635 від 12.04.2024 року, де отримувачем зазначено ОСОБА_1 кредит рах.№ НОМЕР_1 (відповідає номеру картки зазначеної у договорі про споживчий кредит №9801099 від 12.04.2024 року), сума в розмірі 10 000 гривень, призначення платежу Кошти згідно договору 9801099. 
28 серпня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу №28082024/2, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників №1 від 28.08.2024 року до Договору факторингу №28082024/2 від 28.08.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 45 630 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 10 000 грн., заборгованості за відсотками 29 480 грн. та сумою заборгованості за комісією 1 150 грн..
Як вбачається з доводів позовної заяви відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, в передбачені Договором строки суму позики та відсотки за користування ним позичальнику не сплатила.
15.04.2024 року між  ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 18782-04/2024. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п 1.2. договору кредит надається строком на 100 днів. Дата погашення кредиту 23.07.2024 р., Денна процентна ставка становить 2,5 % та застосовується у межах строку кредитування.
Відповідно до п. 5.3 договору у випадку прострочення клієнтом сплати процентів відповідно до термінів, встановлених у Графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України. 
Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. Електронний підпис НОМЕР_3 .
На підтвердження виконаних обов`язків ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» як кредитодавця, до матеріалів позовної заяви долучено довідку ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» про перерахування 15.04.2024 року за допомогою системи iPay.ua на платіжну карту НОМЕР_1 (відповідає номеру картки зазначеної у договорі про надання фінансового кредиту №18782-04/2024 від 15.04.2024 року), суми в розмірі 3 000 гривень. 
29 липня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №29072024, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, зокрема, за кредитним договором № 18782-04/2024, де боржником є ОСОБА_1 .. 
Відповідно до реєстру боржників від 29.07.2024 року до Договору факторингу №29072024 від 29.07.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 500 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 3 000 грн., заборгованості за відсотками 7 500 грн..
Як вбачається з доводів позовної заяви відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, в передбачені Договором строки суму позики та відсотки за користування ним позичальнику не сплатила.
09.04.2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» було укладено договір про надання фінансового кредиту №15342-04/2024 (далі Договір). 
Відповідно до п. 1 Договору, сума позики 9 500 грн., процентна ставка/день становить 2,50%, Строк кредиту 120 днів. 
На підтвердження виконаних обов`язків ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» як кредитодавця, до матеріалів позовної заяви долучено довідку ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» щодо видачі кредиту по договору про надання фінансового кредиту №15342-04/2024 від 09.04.2024 рокуукладеного з ОСОБА_1 , про успішну операцію, грошові кошти було відправлено на платіжну карту НОМЕР_4 (відповідає номеру картки зазначеної у договорі про надання фінансового кредиту №15342-04/2024 від 09.04.2024 року), сума зарахування 9 500 гривень, дата 09.04.2024. 
25 липня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем укладено договір факторингу №25072024, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників від 25.07.2024 року до Договору факторингу №25072024 від 25.07.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №15342-04/2024 в сумі 35 150 гривень, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 9 500 грн., заборгованості за відсотками 25 650 грн..
Як вбачається з доводів позовної заяви відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, в передбачені Договором строки суму позики та відсотки за користування ним позичальнику не сплатила.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. У свою чергу відповідачем не доведено того, що він сплачував заборгованість за договором позики первісному чи новому кредитору.
Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц.
У порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаними договорами не виконав.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1,2 ст. 1046 ЦК).
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що 12.04.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики №2233727 (з фіксованою процентною ставкою).
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Таким чином, встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в межах суми заявлених позовних вимог у сумі 11 200 грн., заборгованості за відсотками 1 680 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується нарахування заборгованості за відсотками за понадстрокове користування, то в цій частині слід зазначити наступне.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі N 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст.1046,1049,1050,1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню.
За встановленого, нарахована позивачем заборгованості за відсотками за понадстрокове користування не підлягає стягненню.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за договором позики №2233727 (з фіксованою процентною ставкою) від 12.04.2024 року підлягає задоволенню на загальну суму 12 880 грн. (11 200 грн. + 1 680 грн.).
28.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79226212.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Таким чином, встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в межах суми заявлених позовних вимог у сумі 10 000 грн., заборгованості за відсотками 2 700 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується нарахування заборгованості за відсотками за понадстрокове користування, то в цій частині слід зазначити наступне.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі N 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст.1046,1049,1050,1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню.
За встановленого, нарахована позивачем заборгованості за відсотками за понадстрокове користування не підлягає стягненню.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79226212 від 28.03.2024 року підлягає задоволенню на загальну суму 12 700 грн. (10 000 грн. + 2 700 грн.).
14.02.2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» було укладено договір позики №6937055.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
В той же час, матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальником своїх зобов`язань на користь позивача.
Денна процента ставка за договором розрахована згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», виходячи з умов кредитного договору.
Проценти за користування кредитом нараховані в межах строку дії договору по 01.06.2024 року.
Таким чином, встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту у сумі 25 000 грн., заборгованості за відсотками 30 250 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується нарахування заборгованості за відсотками за прострочену позику, то в цій частині слід зазначити наступне.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі N 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст.1046,1049,1050,1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню.
За встановленого, нарахована позивачем заборгованості за відсотками за прострочену позикуне підлягає стягненню.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за договором позики №6937055 від 14.02.2024 року підлягає до задоволення на загальну суму 55 250 грн. (25 000 грн. + 30 250 грн.).
12.04.2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №9801099.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Таким чином, встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в межах суми заявлених позовних вимог у сумі 10 000 грн., комісії за надання кредиту 1 150 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 29 480 грн., суд зазначає наступне.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24 грудня 2023 року (далі Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до частини 5 статті 8 Закону № 1734-VIII (підпункт 6 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1734-VIII (підпункт 13 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1734-VIII», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно),- протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Разом з цим судом враховано, що відповідно до п. 1.5.2. кредитного договору, процентна ставка становить 1,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до п. 1.5.3. кредитного договору, процентна ставка становить 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Однак, згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а договір про споживчий кредит було укладено 12.04.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
З 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.
Договір про споживчий кредит №9801099 укладено 12.04.2024 року, укладено після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» та строк дії договору продовжено після набрання чинності цим Законом, а тому мають застосовуватися положення ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зважаючи на викладене вище, за період з 13.04.2024 року (наступний день після укладення договору) по 27.04.2024 року (день закінчення встановлених договором нарахування відсотків відповідно до п. 1.5.2.) проценти за користування кредитними коштами повинні були нараховуватись з розрахунку обумовленої сторонами денної відсоткової ставки розміром 1,5%, що за 15 дні становить 2 250 грн.(10 000 х 1,5% = 150х15)
За період з 28.04.2024 року по 20.08.2024 року (день закінчення встановлених законодавством наступних 120 днів) проценти повинні були нараховуватись із застосуванням максимальної розміру денної процентної ставки в розмірі 1,5%, що за 115 дні становить 17 250 грн.(10 000 х 1,5% = 150х115)
За період з 21.08.2024 року по 27.08.2024 року (день закінчення нарахування відсотків) проценти повинні були нараховуватись відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» за денною ставкою 1%, що за 7 днів становить 700 грн. (10 000 х1%=100х7)
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 по процентам становить 18 900 грн. (2 250 грн.+17 250 грн.+700 грн. - 1 300 грн. (сплачених відповідачем в рахунок погашення заборгованості за відсотками)).
Що стосується нарахування неустойки, то в цій частині слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст.1046,1049,1050,1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню.
За встановленого, нарахована позивачем неустойка (штраф, пеня) не підлягає стягненню.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №9801099 від 12.04.2024 року підлягає задоволенню на загальну суму 30 050 грн. (10 000 грн. + 18 900 грн. + 1 150 грн.).
15.04.2024 року між  ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 18782-04/2024.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надано доказів його неправильності або альтернативного розрахунку.
Таким чином, встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в межах суми заявлених позовних вимог у сумі 3 000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 7 500 грн., суд зазначає наступне.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24 грудня 2023 року (далі Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до частини 5 статті 8 Закону № 1734-VIII (підпункт 6 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1734-VIII (підпункт 13 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1734-VIII», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно), протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Разом з цим судом враховано, що відповідно до п. 1.4.1. договору стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день.
Однак, згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а договір про надання фінансового кредиту було укладено 15.04.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом та продовжено після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Договір про надання фінансового кредиту № 18782-04/2024 від 15.04.2024 року, укладено після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» та строк дії договору продовжено після набрання чинності цим Законом, а тому мають застосовуватися положення ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зважаючи на викладене вище, за період з 15.04.2024 року по 22.04.2024 року (день закінчення встановлених законодавством перших 120 днів) проценти за користування кредитними коштами повинні були нараховуватись з розрахунку обумовленої сторонами денної відсоткової ставки розміром 2,5 %, що за 8 дні становить 600 грн. (3 000 х 2,5% = 75х8). 
За період з 23.04.2024 року (початок встановлених законодавством наступних 120 днів) по 23.07.2024 року (день закінчення нарахування відсотків, закінчення строку договору) проценти за користування кредитними коштами нараховувались з розрахунку відсоткової ставки розміром 1,5 % за 92 дні що становить 4 140 грн.(3 000 х 1,5% = 45 х 92).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості ОСОБА_1 по процентам становить 4 740 грн. (600 грн. + 4 140 грн.).
Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 18782-04/2024 від 15.04.2024 року підлягає частковому задоволенню на загальну суму 7 740 грн. (3 000 грн. + 4 740 грн.).
09.04.2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» було укладено договір про надання фінансового кредиту №15342-04/2024.
Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.
Таким чином, встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту у сумі 9 500 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 25 650 грн., суд зазначає наступне.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24 грудня 2023 року (далі Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до частини 5 статті 8 Закону № 1734-VIII (підпункт 6 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1734-VIII (підпункт 13 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1734-VIII», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно), протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Разом з цим судом враховано, що відповідно до п. 1.4.1. кредитного договору, процентна ставка становить 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Однак, згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 09.04.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
З 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.
Договір про надання фінансового кредиту №15342-04/2024 укладено 09.04.2024 року, укладено після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» та строк дії договору продовжено після набрання чинності цим Законом, а тому мають застосовуватися положення ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зважаючи на викладене вище, за період з 09.04.2024 року (день укладення договору) по 22.04.2024 року (день закінчення встановлених законодавством перших 120 днів) проценти за користування кредитними коштами повинні були нараховуватись з розрахунку обумовленої сторонами денної відсоткової ставки розміром 2,5%, що за 14 дні становить 3 325 грн.(9 500 х 2,5% = 237,50х14)
За період з 23.04.2024 року (початок періоду встановлених законодавством наступних 120 днів) по 06.08.2024 року (день закінчення строку кредитного договору) проценти повинні були нараховуватись із застосуванням максимальної розміру денної процентної ставки в розмірі 1,5%, що за 106 днів становить 15 105 грн. (9 500 х1,5%=142,50х106)
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за 120 днів прострочена заборгованість ОСОБА_1 по процентам становить 18 430 грн. (3 325 + 15 105).
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №15342-04/2024 укладено 09.04.2024 року підлягає частковому задоволенню на загальну суму 27 930 грн. (9 500 грн. + 18 430 грн.).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 102329 від 18.03.2025 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн. 
Враховуючи вищезазначене, та враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (75%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2 271 грн..
На підставі викладеного та, керуючись ст. 526, 549, 611, 615, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 83, 128, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-281 ЦПК України, суд, -
ухвалив:

позов – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: 
- заборгованість за договором позики №2233727 (з фіксованою процентною ставкою) від 12.04.2024 року в загальному розмірі 12 880 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту 11 200 грн, заборгованості за відсотками 1 680 грн;
- заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79226212 від 28.03.2024 року в загальному розмірі 12 700 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн, заборгованості за відсотками 2 700 грн; - заборгованість за договором позики №6937055 від 14.02.2024 року в загальному розмірі 55 250 грн, зякої заборгованість за тілом кредиту 25 000 грн., заборгованості за відсотками 30 250 грн;
- заборгованість за договором про споживчий кредит №9801099 від 12.04.2024 року в загальному розмірі 30 050 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн, заборгованості за відсотками 18 900 грн, заборгованість за комісією 1 150 грн;
- заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 18782-04/2024 від 15.04.2024 року в загальному розмірі 7 740 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту 3 000 грн, заборгованості за відсотками 4 740 грн;
- заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №15342-04/2024 від 09.04.2024 рокув загальному розмірі 27 930 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту 9 500 грн, заборгованості за відсотками 18 430 грн, а також судові витрати в розмірі 2 271 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»  код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса 01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри буд. 30, реквізити IBAN № НОМЕР_5 у АТ «ТАСкомбанк». 

Відповідач:  ОСОБА_1  (ІПН НОМЕР_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса останнього відомого зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 .

Суддя М.М. Ротар