РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року 	справа № 580/2331/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу №580/2331/26 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області (вул. Гоголя 316, м. Черкаси, Черкаська область, 18015, код ЄДРПОУ 26261092) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.
І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
11.03.2026 вх.№12547/26 позивач у позовній заяві просить:
– визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2026 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого абзацом 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03 грудня 2025 року №4695-IX у сумі 3328 грн;
– зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2026 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого абзацом 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03 грудня 2025 року №4695-IX у сумі 3328 грн.
07.04.2026 суд визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 від 06.04.2026 вх.№18088/26 щодо відводу судді Л.В.Трофімової у адміністративній справі № 580/2331/26 за позовом про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
08.04.2026 Черкаський окружний адміністративний суд (суддя Паламар П.Г.) відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Трофімовій Л.В. в адміністративній справі №580/2331/26.
10.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду (з огляду на час для усунення недоліків) та відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), роз`яснив учасникам справи, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та повідомив відповідача про можливість надання відзиву.
Відзив як спеціальний процесуальний документ безпосередньо пов`язаний щонайменше з двома конституційними принципами (засадами) судочинства, що закріплені в ч. 1 ст. 129 Основного Закону України: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відзив також нерозривно пов`язаний із правом особи на справедливий суд, яке гарантовано ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. 
Згідно із частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА
В обгрунтуванні позовних вимог зазначив, що звертався про отримання довідки (у паперовому вигляді) згідно з Додатком 2 до Порядку №3-1 з метою звернення до триторіального органу ПФУ для перерахунку розміру щомісячного довічного утримання,покликаючись на судові рішення Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №580/844/22, висловленої позиції Верховного Суду у справах №360/503/21, №400/2031/21, проте згідно з листом від 13.02.2026 №04-334/26 отримав відмову. 
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області відзив на позовну заяву до суду не направило, про причини не повідомило.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. 
Згідно із Указом Президента України «Про призначення суддів» 29.12.2017 №444/2017 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Обов`язок та пріоритетність виплати суддівської винагороди у порівнянні з іншими виплатами, крім згаданого вище, випливає також із особливого статусу судді, необхідності неухильного дотримання гарантій його незалежності. Відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, мав першочергово забезпечити виплату суддівської винагороди у повному обсязі за рахунок видатків Державного бюджету України на 2021 рік на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя та під час розрахунку річного фонду суддівської винагороди судів м. Черкаси визначити необхідний та достатній розмір річного фонду суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму в розмірі 2270 грн (справа № 580/844/22: ЄДРСР 106391122).
Суд встановив, що у заяві ОСОБА_1 від 31.01.2026 про надання довідки станом на 01.01.2026 року, тобто на дату, якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди також зазначив: якщо буде відмовлено у наданні Довідки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 3328 грн, рішення про відмову з відповідною мотивацією прошу направити в електронному вигляді із засвідченням КЕП на електронну поштову скриньку, що зазначена у заяві. 
Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області без ухвалення мотивованого рішення у листі-відповіді від 13.02.2026 №04-334/26, покликаючись на абзац 6 пункту 2 розділу ІІ Порядку №3-1 щодо урахування суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, повідомляє: згідно штатних розписів на 2026 рік Уманського міськрайонного суду, посадовий оклад працюючого судді станом на 01.01.2026 складає 63060 грн, відсутні правові підстави для видачі довідки для перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання з посадовим окладом, розрахованим з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2026 у сумі 3328 грн (а.с.16).
Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області у листі від 08.03.2023 №04-445/23 за результатом розгляду заяви без дати повідомляє ОСОБА_1 : відповідно до абзац 6 пункту 1 розділу ІІІ постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 із змінами довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці видає Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області (а.с.17). 
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково з огляду на таке. 
V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Право бути почутим, або право голосу, є одним із ключових принципів процесуальної справедливості. Ним вимірюється повага до особи, до її гідності, причому не тільки під час якогось процесу. Цей принцип є важливим під час вирішення процедурних питань в управлінській сфері. Якщо право особи бути почутою не забезпечується, то не виконується й процесуальна справедливість, значить, будь-який акт чи дія органів публічної влади є нікчемними (М.Білак. З повагою до особи / https://zib.com.ua/ua/print/132873-osnovni_principi).
Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом. Органам публічної влади заборонено використовувати свої повноваження з неналежних мотивів або з неналежною ціллю, навіть якщо результат буде подібний до досягнутого в рамках законних дій (АДМІНІСТРУВАННЯ І ВИ: Посібник - принципи адміністративного права у відносинах між особами та органами публічної влади / https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).
Адміністративний орган – орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації (п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року № 2073-IX). Особа має право в порядку, встановленому цим Законом, подати до адміністративного органу заяву з вимогою прийняти адміністративний акт з метою забезпечення реалізації її права, свободи або законного інтересу, виконання нею визначеного законом обов`язку, якщо вважає, що розгляд і виконання такої вимоги належить до компетенції адміністративного органу (ч.1 ст.38 Закону № 2073). За результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт (ч.1 ст.69 Закону № 2073). Письмовий адміністративний акт складається зі вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин. Мотивувальна частина (ст. 72 Закону № 2073) пояснює, чому саме таке рішення прийняте.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, що викладені у постановах Верховного Суду. Згідно із ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Верховний Суд 15.05.2026 у справі № 400/3489/24 ЄДРСР 136564629 сформував висновки про застосування Закону України «Про адміністративну процедуру».
Під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.5 ст.242 КАС України).
У науково-практичному коментарі до Закону України «Про адміністративну процедуру» зазначено: принципи добросовісності та розсудливості корелюються насамперед з п.5 та п.6 частини 2 ст.2 КАС України як критеріями для оцінки правомірності рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Індивідуальний акт – акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України). 
Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.
Відповідно до ч.2 ст.1 Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів під поняттям «офіційні документи» розуміється будь-яка інформація, записана у будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває у розпорядженні державних органів. Конвенція Ради Європи про доступ до офіційних документів передбачає, що державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ (ч.1 ст.5).
Загальновідомо, що 17 лютого 2026 року до Конституційного Суду України надійшли конституційні подання Верховного Суду щодо конституційності: абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», абзацу п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».
22 травня 2026 року Рада суддів України ухвалила відкрите звернення до Конституційного Суду України щодо визнання конституційних проваджень невідкладними, зокрема в питанні вжиття заходів задля недопущення окремого (заниженого) розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. Зазначається, що 15 травня 2026 року Пленум Верховного Суду ухвалив постанову про внесення конституційного подання щодо конституційності абзацу 5 частини 1 статті 7 Закону України від 3 грудня 2025 року № 4695-ІХ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» у частині, якою встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, – на рівні, встановленому для відповідного державного органу станом на 31 грудня 2025 року.
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (ч.3 ст.7 КАС України).
Відповідно до ст.1 «захист власності» Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Гідний рівень винагороди, що виплачується суддям за виконання їх професійних обов`язків, є ключовим фактором забезпечення незалежності та неупередженості суддів під час здійснення правосуддя [Власенко М.В. Оплата праці суддів: сучасні проблеми теорії та практики / https://www.lsej.org.ua/2_2025/39.pdf].
Велика Палата Верховного Суду 08 квітня 2026 року ухвалила прийняти до розгляду справу № 520/26972/24 за позовом судді до Державної судової адміністрації України, Другого апеляційного адміністративного суду про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Питанням в цій справі є правомірність нарахування і виплати позивачці у спірний період суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення, виходячи з установленого законами України про Державний бюджет України на 2021, 2022, 2023, 2024 роки розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.
Наявність довічного утримання є важливою гарантією незалежності судді. У Німеччині судді мають право на пенсію відповідно до закону про пенсійне забезпечення державних службовців (https://www.pravda.com.ua/columns/2025/02/10/7497283/).
У справі № 200/2309/25 ЄДРСР 134182310 за позовом ОСОБИ до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27 березня 2025 року № 914260880125 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 29 червня 2024 року на підставі довідки Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року № 03-30/604/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці) Верховний Суд зазначає: заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3028,00 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), на підставі абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», є протиправною. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2024 року у справі № 580/2522/24, від 13 листопада 2024 року у справі № 200/1707/24, від 20 лютого 2025 року у справі № 420/3716/24. Верховний Суд констатує, що Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, відмовляючи позивачеві як судді у відставці в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на тій підставі, що станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму, який застосовується для обрахунку посадового окладу судді місцевого суду не змінювався, діяло необґрунтовано та всупереч вимог частини другої статті 130 Конституції України і частини третьою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Колегія суддів вважає за необхідне вказати на безпідставність посилань суду апеляційної інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 04.04.2025 у справі № 240/9028/24. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. У справі 200/2309/25 висловлені окремі думки суддів: Берназюка Я.О. від 18.02.2026 ЄЛРСР 134182507, Кравчука В.М. від 20.02.2026 ЄДРСР 134252889, Шарапи В.М. від 24.02.2026 ЄДРСР 134322736.
Воєнний стан в Україні не може виправдати надмірні чи дискримінаційні обмеження конституційних соціальних прав, скасування їхньої сутності ( ОСОБА_2 . Соціальний захист людини в умовах воєнного стану: підходи Конституційного Суду України / https://ccu.gov.ua/sites/default/files/gorodovenko_v._socialnyy_zahyst_lyudyny_v_umovah_voyennogo_stanu_0.pdf).
Відповідно до п.12 ч.1 ст.1 «Про національну безпеку України» оборонне планування –  складова частина системи державного стратегічного планування, що здійснюється з метою забезпечення обороноздатності держави шляхом визначення пріоритетів і напрямів розвитку сил оборони, їх спроможностей, озброєння та військової техніки, інфраструктури, підготовки військ (сил), а також розроблення відповідних концепцій, програм і планів з урахуванням реальних і потенційних загроз у воєнній сфері та фінансово-економічних можливостей держави.
ВПВС 14 травня 2025 року у справі № 440/14216/23, провадження № 11-67заі24 висновує: стаття 22 Конституції України, яка за своїм змістом адресована органу законодавчої влади, у цій справі не є застосовною, оскільки щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни безпосередньо не передбачена в Конституції України та визначається спеціальним законом, а тому на неї не поширюються й визначені статтею 22 Конституції України гарантії щодо заборони скасування чи звуження змісту та обсягу прав. Одним з основних принципів, що застосовується державою для реалізації конституційного права на соціальний захист, є принцип збалансованості та пропорційності між фінансовими можливостями держави, які визначаються передусім внутрішнім законодавством держави, що враховує, зокрема, зовнішні та внутрішні економічні й політичні чинники; Держава здійснює регулювання змісту та обсягу соціальних прав, встановлюючи обмеження щодо їх реалізації не лише в Конституції, а й у законах України. Законодавчі обмеження не можуть порушувати сутнісний зміст цих прав; правовідносини щодо соціального захисту громадян регулюються статтею 46 Конституції України, що не передбачена частиною другою статті 64 Конституції України.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 розділу ІІІ (приймання, оформлення і розгляд документів органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання) приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1).
Відповідно до абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ (документи, необхідні для призначення щомісячного довічного грошового утримання) до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додаються: довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) / довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді Конституційного Суду України), видана судом, з якого суддя вийшов у відставку, або Конституційним Судом України (далі - відповідний суд), з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді.
За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.04.2018 у справі №П/9901/137/18 (№800/426/17) під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень варто розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Верховний Суд у постанові від 18.07.2019 у справі №826/2426/16 (ЄДРСР 83104634) зазначив, що листи – це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. 
Оскільки адміністративний орган зобов`язаний обґрунтувати адміністративний акт (має бути мотивувальна частина, що дає можливість особі зрозуміти підстави та причини прийняття саме такого рішення), якщо той може негативно вплинути на особу, то лист-відповідь на заяву від 31.01.2026 не є рішенням адміністративного органу за результатом процедур адміністративного провадження щодо запитуваного офіційного документа у формі довідки з покликанням Відповідачем на розділ ІІ (документи, необхідні для призначення щомісячного довічного грошового утримання) Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 09 лютого 2023 року № 7-2) без аналізу висновків суду касаційної інстанції, на які покликався ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст.12 Закону України від 02 жовтня 1996 р. № 393/96-ВР «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про доступ до судових рішень», «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження», «Про адміністративну процедуру». Якщо вирішення питань, порушених у заявах (клопотаннях) і скаргах громадян, належить до предмета регулювання Закону України «Про адміністративну процедуру», вони розглядаються у порядку, встановленому зазначеним Законом України.
Відповідач немотивовано, протиправно, нелогічно листом, що не є рішенням, відмовив заявнику без урахування усіх обставин та без сприяння в отриманні офіційного документу, без формування індивідуального акта у формі рішення з наданням обгрунтування та без покликання на конкретні / релевантні висновки Верховного Суду та щодо тих позицій, про які у заяві від 31.01.2026 вказував ОСОБА_1 , та без дотримання принципів належного врядування і забезпечення виконання вимог постанови правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України», якою затверджений Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України з урахуванням мети отримання довідки та з огляду на зміст абзацу 2 частини 1 розділу ІІІ Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року № 3-1, чим допустив протиправну бездіяльність.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до частини першої ст. 245 КАС України під час вирішення справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність під час розгляду заяви від 31.01.2026 ОСОБА_1 , який очікував отримати мотивоване рішення та офіційний документ у формі довідки, то у задоволенні вимоги визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2026 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого абзацом 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03 грудня 2025 року №4695-IX у сумі 3328 грн належить відмовити, відмовивши у похідній частині – зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області видати  ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2026 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого абзацом 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03 грудня 2025 року №4695-IX у сумі 3328 грн за відсутності доказів виплати суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді в Уманському міськрайонному суді Черкаської області з розрахунком у 2026 році від прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3328 грн.
Керуючись ч.4 ст.245 КАС України суд доходить висновку про часткове задоволення адміністративного позову та про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2026 з дотриманням адміністративної процедури та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у судовому рішенні.
VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач сплатив 1064.96 грн (квитанція від 10.03.2026 №5570-9893-9551-1433, ідентифікатор в Казначействі 990029201), позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача витрат зі сплати судового збору у сумі 532,48 грн.
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.01.2026.
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2026 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у судовому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області (вул. Гоголя 316, м. Черкаси, Черкаська область, 18015, код ЄДРПОУ 26261092) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 532 (п`ятсот тридцять дві) грн 48 коп.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.
Копію рішення суду направити сторонам справи:
позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області [вул. Гоголя 316, м. Черкаси, Черкаська область, 18015, код ЄДРПОУ 26261092].
Рішення суду складене 26.05.2026.

Суддя 	Лариса ТРОФІМОВА