Справа № 545/616/26 
Провадження № 2/545/1154/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді Стрюк Л.І.,
з участю секретаря Гаврися В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості,
встановив:
У лютому 2026 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд через систему «Електронний суд» з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», в якому просила, з урахуванням зменшення позовних вимог, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 9689,85 грн.
В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що між нею та відповідачем укладений договори купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом від 02.01.2019 №5310019, виробник електричної енергії з сонячного випромінювання – приватне домогосподарство в АДРЕСА_1 , та від 5310029 від 14.06.2019, виробник електричної енергії з сонячного випромінювання – приватне домогосподарство в АДРЕСА_1 . 
Відповідач неповністю оплатив надані послуги за вищенаведеними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 84404,20 грн.
З урахуванням часткового погашення боргу після відкриття провадження у справі, просила стягнути залишок боргу у розмірі 9689,85 грн та судові витрати.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, стверджував, що товариство виконує умови договору в повному обсязі, сплачує кошти за придбання товару в погоджені строки та зауважує, що своєчасність сплати товариством за договором купівлі-продажу «зеленої енергетики» залежить від своєчасного прийняття рішень НКРЕКП про затвердження розміру вартості із забезпечення збільшення часток виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Сторони та їхні представники у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином (обидві сторони зареєстровані в «Електронному суді»); представник позивача – адвокат Гольдінов Ю.Л. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зменшені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Суд, дослідивши надані докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.
02.01.2019 між сторонами укладені договори про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством: від 02.01.2019 № 5310019, виробник електричної енергії з сонячного випромінювання – приватне домогосподарство в АДРЕСА_1 , та від 14.06.2019 № 5310029 виробник електричної енергії з сонячного випромінювання – приватне домогосподарство в АДРЕСА_1 (а.с. 16-17, 59-60).
У розділі 4 зазначених договорів визначено, що оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Постачальник універсальних послуг щомісяця на основі отриманих показів засобу вимірювальної техніки не пізніше 110 числа місяця, наступного за розрахунковим, подає споживачу звіт про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії. 
Відповідно до відомості про обсяг купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом та відшкодування коштів з 2 січня 2019 року по 10 вересня 2025 року по договору №5310019 від 02.01.2019 станом на 10.09.2025 заборгованість ТОВ «Полтаваобленергозбут» перед ОСОБА_1 за період з 02 січня 2019 року по 10 вересня 2025 року становить 53120,53 грн (а.с. 37).
Відповідно до відомості про обсяг купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом та відшкодування коштів з 14 червня 2019 року по 10 вересня 2025 року по договору №5310029 від 14.06.2019 станом на 10.09.2025 заборгованість ТОВ «Полтаваобленергозбут» перед ОСОБА_1 за період з 14 червня 2019 року по 10 вересня 2025 року становить 5700,93 грн (а.с. 66).
Враховуючи часткове погашення заборгованості як до подачі позову, так і після, заборгованість складає 9689,85 грн.
Також, суд бере до уваги те, що після подачі позову відповідачем добровільно погашена частина заборгованості( виплати у розмірі 16622,75 грн, 18344,03 грн та 39747,57 грн).
Відповідно до норм чинного законодавства, постачальник універсальних послуг (ПУП) купує електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств в межах дозволеної потужності, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем Договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством (далі - Договір), який є додатком до укладеного договору про постачання електричної енергії Постачальником універсальних послуг, з дотриманням норм ПРРЕЕ.
Закон України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII) визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2019-VIII учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, серед яких договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом.
Відповідно до п. п. 11.3.1, 11.3.6 , 11.3.9, 11.3.20 Правил роздрібного ринку електричної енергії індивідуальний побутовий споживач, що встановив у межах свого приватного домогосподарства генеруючу установку (генеруючі установки), призначену(-і) для перетворення енергії з енергії сонця та/або вітру в електричну енергію із сукупною встановленою потужністю, що не перевищує потужність відповідно до закону та дозволену потужність відповідно до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, має право здійснювати продаж виробленої електричної енергії відповідно до цих Правил на підставі договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством, що є додатком 2 до укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, до умов якого побутовий споживач приєднався відповідно до цих Правил. Постачальник універсальних послуг не має права відмовити споживачу в купівлі за "зеленим" тарифом електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) за умови, якщо її(їх) приєднання здійснено у порядку, встановленому Кодексом систем розподілу, та виконані вимоги цих Правил.
Взаємовідносини між побутовим споживачем та постачальником універсальної послуги, пов`язані з продажем та обліком електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, та розрахунками за неї, регулюються цими Правилами та договором про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством, який є додатком 2 до укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Цивільним та Господарським кодексами України.
Постачальник універсальних послуг купує у побутового споживача електричну енергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством, за "зеленим" тарифом, установленим НКРЕКП.
Розрахунковим періодом для встановлення постачальнику універсальних послуг розміру оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, є календарний місяць.
Постачальник універсальних послуг щомісячно до 5 числа формує Звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії на основі даних, отриманих від оператора системи, та надає їх побутовому споживачу, у тому числі в електронному вигляді, для підписання. Якщо побутовий споживач до 10 числа не повернув або не надав до нього свої зауваження, такий Звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії вважається погодженим.
Враховуючи те, що відповідачем після подачі позову добровільно погашена частина заборгованості, суд приходить до висновку про наявність такої заборгованості та фактично її визнання відповідачем, відтак, позов підлягає повному задоволенню, з урахуванням зменшених позовних вимог, та стягнення з відповідача залишку заборгованості в розмірі 9689,85 грн.
Суд зазначає, що відповідач, купуючи електричну енергію, відсутність та несвоєчасність оплати обумовлює Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 № 1272.
Так, Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 № 1272 внесені зміни до Правил роздрібного ринку електричної енергії, зокрема п.11.3.24 відповідно до якого розмір плати за придбану у побутового споживача електричну енергію, вироблену генеруючою установкою приватного домогосподарства, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством, Pплати, визначається за формулою Pплати = (Wвиробл - Wспожит) T, грн, де W виробл-обсяг виробленої електричної енергії відповідною(-ими) генеруючою(-ими) установкою(-ами) приватного домогосподарства; W спожит-обсяг місячного споживання електроенергії таким приватним домогосподарством; T-встановлений зелений тариф для приватного домогосподарства, яке виробляє електричну енергію відповідною(-ими) генеруючою(-ими) установкою(-ами), сумарна величина встановленої потужності якої(-их) не перевищує потужність, встановлену відповідно до закону, дозволену до споживання та зазначену в договорі (договорах) зі споживачем.
Якщо W спожит дорівнює нулю, плата за вироблену електричну енергію не нараховується.
Проте відповідні зміни в договір, укладений між сторонами, внесений не був.
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
По своїй юридичній суті договір купівлі-продажу є імперативно оплатним. Сторони договору купівлі-продажу можуть домовитися про ціну або про спосіб її визначення.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідні правила не можуть змінювати суті укладеного договору-купівлі продажу, зокрема, оплатності придбаного майна, в даному випадку електричної енергії .
Відповідні зміни до Правил роздрібного ринку електричної енергії, які прийняті після укладення договору, є підставою для можливих змін умов договору, що в даному випадку дотримано не було.
Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
У заяві про стягнення судових витрат позивач просить стягнути судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 6800 грн.
При визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд бере до уваги і те, що справа носить типовий характер і не є складною, а також заперечення відповідача.
З урахуванням фактичного обсягу наданих адвокатом юридичних послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд вважає за необхідне зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 3 000 грн.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,10, 13,15,16,76-78,81,141,223,263,265 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (ЄРДПОУ 42223804, місце знаходження : вул. Панянка, 65-Б, м. Полтава, 36022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість за електричну енергію, вироблену за «зеленим» тарифом домогосподарствами в АДРЕСА_1 за період з жовтня 2024 року по листопад 2024 року та по АДРЕСА_3 за період з жовтня 2024 року по листопад 2024 року в сумі 9689,85 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (ЄРДПОУ 42223804, місце знаходження : вул. Панянка, 65-Б, м. Полтава, 36022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі - 1331,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі – 3000 грн, а разом – 4331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

Суддя:	  	Л.  І.  Стрюк