Справа № 674/831/26
Провадження № 2/674/849/26

РІШЕННЯ
іменем України 

09 червня 2026 року м. Дунаївці
Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 14890 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 14 890 грн за кредитним договором № 507800-КС-001 від 20.08.2024 (далі – кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2 662,40 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість, яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту – 5 000 грн, суми прострочених платежів по процентах – 7 000 грн, суми заборгованості по штрафам – 2 500 грн, суми заборгованості за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України – 0 грн та суми прострочених платежів за комісією – 390 грн.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів та обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, особливостей укладення і виконання кредитних договорів, а також норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та без участі представника позивача.
Ухвалою від 06.05.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Водночас подав до суду копії довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 090968 та посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 на підтвердження статусу особи з інвалідністю ІІ групи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 507800-КС-001 від 20.08.2024, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 5 000 грн на строк 24 тижні (169 днів) з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1% за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування. За умовами договору відповідач зобов`язався також сплатити комісію за видачу кредиту у розмірі 1 000 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту. Відповідач отримав обумовлені кредитним договором кошти 20.08.2024 на банківську картку, реквізити якої самостійно вказав позивачу.
Вказаний кредитний договір та додатки до нього (пропозиція (оферта), паспорт споживчого кредиту) підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на номер телефону, зазначений відповідачем, та введено відповідачем 20.08.2024, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема пропозицією (офертою) укласти договір, акцептом, паспортом споживчого кредиту, анкетою клієнта та візуальною формою послідовності дій клієнта в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця.
Згідно з умовами договору сторони визначили дату повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – 04.02.2025 (п. 2.7, 2.13 кредитного договору).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані докази, аналізуючи наведені доводи, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням відповідачем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України і Законом України "Про споживче кредитування".
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Дослідивши порядок укладення спірного договору, суд доходить висновку, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого було неможливим без вчинення відповідачем дій, спрямованих на прийняття пропозиції (оферти) укласти електронний договір. Належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами спірного правочину та досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 5 000 грн на умовах, передбачених договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами перерахування кредитних коштів та розрахунком заборгованості.
З метою перевірки доводів позивача про перерахування кредитних коштів відповідачу ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06.05.2026 у цій справі витребувано в акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" докази, які становлять банківську таємницю, а саме відомості про належність відповідачу банківської платіжної картки, на яку позивач перераховував кредитні кошти, та виписку про рух коштів за відповідним банківським рахунком за період користування кредитом. На виконання вказаної ухвали акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" надало відповідь, згідно з якою на ім`я відповідача відкрито банківський рахунок, що обслуговується банківською платіжною карткою, реквізити якої відповідач самостійно вказав при укладенні кредитного договору, а також надало виписку про рух коштів за цим рахунком за період з 20.08.2024 по 04.02.2025. Дослідивши надані банком докази, суд установив, що зазначені банківський рахунок та платіжна картка належать відповідачу, чим додатково підтверджується факт перерахування позивачем кредитних коштів саме відповідачу на умовах кредитного договору.
Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний у силу вимог ст. 526, 629, 1054 ЦК України повернути їх на умовах та у строк, передбачений укладеним договором, сплативши проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту. Як убачається з розрахунку заборгованості, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, здійснивши лише часткову оплату на загальну суму 2 060 грн, унаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту, процентами та комісією. Документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань у повному обсязі, матеріали справи не містять.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Вищезазначену статтю було доповнено ч. 5 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ від 22.11.2023. При цьому прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування" було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності зазначеним Законом, установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5% (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів – 1,5% (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно), а з 21.08.2024 включно та надалі – 1%.
У даному випадку кредитний договір укладено 20.08.2024, тобто у період, протягом якого максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1,5%. Встановлена договором процентна ставка у розмірі 1% за день (денна процентна ставка згідно з паспортом споживчого кредиту – 0,85%) не перевищує граничного розміру, чинного на момент укладення договору, а тому є правомірною. Відтак нарахування процентів за такою ставкою протягом строку кредитування є правомірним.
Досліджуючи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд установив, що проценти за користування кредитом нараховані за період фактичного користування кредитом у межах строку кредитування – з 20.08.2024 по 04.02.2025 включно (169 днів), із розрахунку 1% за кожен день користування на суму кредиту. За цей період нараховано проценти у загальній сумі 8 450 грн, з яких відповідачем у складі часткового погашення сплачено 1 450 грн, унаслідок чого залишок несплачених процентів становить 7 000 грн. За межами строку кредитування (після 04.02.2025) проценти за користування кредитом позивачем не нараховувалися, що відповідає змісту розрахунку заборгованості та позиції позивача. Отже, заявлені до стягнення проценти за користування кредитом у сумі 7 000 грн нараховані правомірно, у межах строку кредитування та за правомірною процентною ставкою, а тому підлягають стягненню.
Щодо комісії за надання кредиту суд зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Умовами кредитного договору (п. 2.5) передбачено комісію за видачу кредиту у розмірі 1 000 грн, яку включено до графіка платежів. Установлення такої комісії узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. З урахуванням часткового погашення комісії на суму 610 грн залишок несплаченої комісії становить 390 грн і підлягає стягненню.
Щодо заявленої позивачем до стягнення суми штрафу у розмірі 2 500 грн суд зазначає таке. Відповідно до п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Суд установив, що прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором виникло у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX, і дію якого в подальшому неодноразово продовжено. Заявлений позивачем штраф є неустойкою за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Суд виходить з того, що з огляду на дію наведених прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України нарахування та стягнення такої неустойки за прострочення, що мало місце у період воєнного стану, виключається.

Крім того, суд звертає увагу, що сам Паспорт споживчого кредиту, з умовами якого ознайомлено відповідача, прямо передбачає, що штрафи не застосовуються під час дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування.
За таких обставин заявлена позивачем вимога про стягнення штрафу у сумі 2 500 грн задоволенню не підлягає.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у наступному розмірі: основний борг – 5 000 грн, проценти за користування кредитом за період з 20.08.2024 по 04.02.2025 – 7 000 грн, комісія за надання кредиту – 390 грн, загалом 12 390 грн. У задоволенні вимоги про стягнення штрафу у сумі 2 500 грн слід відмовити з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, установленим ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як убачається з матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн. Водночас судом установлено, що відповідач є особою з інвалідністю II групи, інвалідність встановлено безстроково внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 090968 та посвідченням особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 . Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. За таких обставин судовий збір, сплачений позивачем, стягненню з відповідача не підлягає та покладається на позивача.
Витрати на правничу допомогу позивачем не заявлялися, доказів понесення таких витрат матеріали справи не містять, а тому питання їх розподілу судом не вирішується.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 81, 133, 141, 258-260, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 525, 526, 527, 530, 610, 612, 617, 625, 627, 628, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд, –
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за кредитним договором № 507800-КС-001 від 20.08.2024 у сумі 12 390 грн, з яких:
- сума заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) – 5 000 грн;
- сума заборгованості за процентами за користування кредитом – 7 000 грн;
- сума заборгованості за комісією за надання кредиту – 390 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Судовий збір стягненню з відповідача не підлягає та покладається на позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (місцезнаходження: м. Київ б. Лесі Українки, 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст рішення складено та підписано 09 червня 2026 року.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ