КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа № 756/2205/24
Апеляційне провадження
№ 33/824/2325/2024
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Міхо Кирила Вадимовича на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2024 року (суддя Родіонов С.О.) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60грн.
Постановою судді визнано доведеним, що 4 лютого 2024 року о 21:00 год., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишньої дружини, а саме завдав фізичного та психологічного болю, бив, тягав за волосся, кричав та висловлювався нецензурною лайкою. 
Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Міхо К.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Адвокат Міхо К.В. зазначає, що між  ОСОБА_2 та його колишньою дружиною ОСОБА_3 4 лютого 2024 року дійсно мала місце сварка, однак будь-якого фізичного чи психологічного насильства він щодо неї не вчиняв, і в подальшому конфлікт був вирішений мирним шляхом. Крім цього, і сама ОСОБА_3 зверталась до суду із заявою про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Адвокат Міхо К.В. вважає, що працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не з`ясували обставини справи, відмовились вислухати пояснення ОСОБА_1 , протиправно затримавши його. Разом з цим, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення. 
ОСОБА_1 , його захисник - адвокат Міхо К.В. та потерпіла ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду апеляційної скарги (с.с.33-35), у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до частин 5 та 6 статті 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи, що ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Міхо К.В. про судове засідання були повідомлені завчасно, не повідомили про поважні причини неявки до апеляційного суду, розгляд апеляційної скарги проведено у їх відсутність та у відсутність потерпілої.
Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис подій, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті утворюють кваліфікований склад правопорушення, передбачений диспозицією частини 2 статті 173-2 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 219521 від 4 лютого 2024 року, цього ж дня о 21:00 год. громадянин Грузії  ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме завдав фізичного та психологічного болю, бив, тягав за волосся, кричав нецензурною лайкою (с.с.1).
Дії ОСОБА_1 , згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, були кваліфіковані за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, до матеріалів справи додано копію постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 31 січня 2023 року № 758/719/23 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, та притягнення його до адміністративної відповідальності (с.с.6).
Разом з цим, судом першої інстанції під час розгляду справи було змінено кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення із частини 2 статті 173-2 КУпАП на частину першу цієї ж статті, оскільки на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 219521 минуло більше одного року з моменту вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, що виключає наявність в його діях такої кваліфікуючої ознаки як повторність. 
Об`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Отже, для встановлення події правопорушення, зазначеного у диспозиції частини першої статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). 
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 частини 1 статті 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
З переглянутого в судовому засіданні відеозапису «ВАБ_219521 ОСОБА_1 173-2 КУпАП Оболонь», долученого до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що з патрульними поліцейськими, спілкується  ОСОБА_3 , яка повідомляє, що її колишній чоловік - ОСОБА_1 , за місцем його проживання, вчинив щодо неї насильство, яке полягало у тому, що він нецензурно сварився, тягав її за волосся та бив. На підтвердження своїх слів, ОСОБА_3 демонструє працівникам поліції синці та садна на обличчі та голові. 
Після встановлення особи потерпілої, працівники поліції прибувають за адресою: АДРЕСА_1 , де перебуває ОСОБА_1 , який заперечує, що вчиняв насильство по відношенню до ОСОБА_3 , наполягаючи, що мала місце звичайна побутова сварка. При цьому, у ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, поводить себе агресивно, не реагує на законні вимоги поліцейських, у зв`язку з чим останні застосовують до нього спецзасіб кайданки та здійснюють адміністративне затримання. 
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 173-2 КУпАП, є необгрунтованими, і спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку.
Отже, в діях ОСОБА_1 вбачається об`єктивна та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, зазначені у постанові від 13 березня 2024 року, про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах у розумінні ст. 251 КУпАП, тому правові підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відсутні.
Адміністративне стягнення на  ОСОБА_1  накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що постанова суду прийнята з дотриманням вимог ст. 245, 251, 253, 280, 283 КУпАП, тому апеляційна скарга захисника  ОСОБА_1  - адвоката Міхо К.В. задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Міхо Кирила Вадимовича залишити без задоволення, постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 13 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт