ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

09 червня 2026 року        м. Чернівці           Справа № 2-343/2010
Провадження №22-ц/822/811/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Литвинюк І. М. 
суддів: Лисака І. Н., Перепелюк І. Б., 
за участю секретаря судового засідання: Собчук І. Ю.,
учасники справи: 
заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредіт Партнерс»,
первісний стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гефест», 
боржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Венерська Ганна Іванівна, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 березня 2026 року, головуючий у І-й інстанції – Терещенко О. Є., 

ВСТАНОВИВ: 

У червні 2025 року ТОВ «Кредіт Партнерс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони стягувача у дублікаті виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівців у справі №2-343/2010 на підставі ухвали №2-343/2010 від 09 червня 2017 року.
В обґрунтування заяви зазначало, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.01.2010 у справі №2-343/2010 позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 098 811,42 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 1 700,00 грн та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн.
Дублікат виконавчого листа у справі №2-343/2010 було видано на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 червня 2017 року.
30 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» та ТОВ «Кредіт Партнерс» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №30072021, згідно з умовами якого новим кредитором боржників стало ТОВ «Кредіт Партнерс».
Просило замінити сторону стягувача за дублікатом виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 14 червня 2017 року №2-343/2010, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним до-говором у сумі 1 098 811,42 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 1700 грн та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн, а саме замінити первісного стягувача АКІБ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Кредіт Партнерс».
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 березня 2026 року заяву задоволено. 
Замінено сторону стягувача за дублікатом виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 14 червня 2017 року №2-343/2010, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 1 098 811,42 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 1700 грн та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн, а саме замінено первісного стягувача АКІБ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Кредіт Партнерс».
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що правонаступництво відбулося згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги і новий кредитор набув право користування предметом договору, яке не припинилося у зв`язку із зміною кредитора, а отже сторона виконавчого провадження має право звернутись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник боржника Венерська Г. І. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви.
Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосованням норм матеріального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. 
Зазначає, що якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про заміну первісного стягувача його правонаступником, не дослідив належним чином обставини, що підтверджують перехід права вимоги від первісного кредитора до заявника.
У відзиві представник заявника ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін. 
Зазначає, що законодавець передбачив механізм процесуального правонаступництва на будь-якій стадії, включно з періодом до пред`явлення листа до виконання. Сукупність наданих до суду доказів беззаперечно підтверджує право ТОВ «Кредіт Партнерс» як чинного кредитора. Суд першої інстанції мав достатньо правових підстав для ухвалення рішення без зупинення провадження. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців у справі №727/1320/24 від 11.04.2025 (яке набрало законної сили) безпосередньо встановлено факт правонаступництва ТОВ «Кредіт Партнерс» за кредитним договором №11398942000 від 29.09.2008.
Згідно з Інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ТОВ «Кредіт Партнерс» є іпотекодержателем за договором іпотеки №94542, який забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором №11398942000 від 29.09.2008, щоє самостійним підтвердженням з боку Держави його прав як за іпотекою, так і за основним зобов`язанням (кредитним договором №11398942000 від 29.09.2008 року).
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
За вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 28 січня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці прийнято рішення, яким позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 098 811,42 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 1 700 грн та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.01.2010 набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України.
09 червня 2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці видано дублікати виконавчих листів Шевченківського райсуду м. Чернівці по справі №2-343/2010 від 28 січня 2010 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 листопада 2017 року замінено сторону виконавчого провадження на користь ПАТ «Дельта Банк».
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2020 року у даній справі замінено стягувача з ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Гефест».
Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги №30072021 від 30 липня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» передало права вимоги за кредитними договорами, зокрема право вимоги за кредитним договором про надання споживчого кредиту №11398942000 від 29 вересня 2008 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Чернівці Кондрюка К. О. від 19 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні 66121760, виконавчий лист № 2-343/2010, виданий 14 червня 2017 року Шевченківським районним судом м. Чернівці щодо боржника ОСОБА_2 повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто за заявою стягувача про повернення виконавчого документа. 
Заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, якою врегульовані питання процесуального правонаступництва.
За частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника. Для настання процесуального правонаступництва потрібно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року в справі № 369/13444/20).
Процесуальне правонаступництво (стаття 55 ЦПК України) є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальних правовідносинах її правонаступником). Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку із вибуттям особи зі спірних матеріальних правовідносин.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Законодавство передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) сформульовано висновок про те, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
За змістом статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
У разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Отже, підставою для заміни сторони, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Частиною першою статті 442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги №30072021 від 30 липня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» передало право вимоги за кредитними договорами, зокрема право вимоги за кредитним договором про надання споживчого кредиту №11398942000 від 29 вересня 2008 року.
Боржником на момент звернення до суду із заявою ТОВ «Кредіт Партнерс» не спростовано презумпцію правомірності договору купівлі-продажу прав вимоги №30072021 від 30 липня 2021 року.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо підставності заміни стягувача у виконавчому листі, адже під час розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчому листі (сторони виконавчого провадження, сторони у справі) суд досліджує та надає оцінку достатності й достовірності наданих на обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни, й не може виходити за межі вирішуваного процесуального питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року в справі № 369/13444/20).
За таких обставин, питання правомірності набуття ТОВ «Кредіт Партнерс» права вимоги за договором №30072021 від 30 липня 2021 року не є предметом розгляду у цій справі. Оскаржуване судове рішення стосуються питання заміни сторони у виконавчому листі, а не правомірності набуття особою права вимоги за кредитним договором.
Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.
Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.
Враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.
Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. 
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина четверта, п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
Підстави повернення виконавчого документа стягувачеві визначені у частині першій статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в ухвалах від 19 листопада 2020 року в справі № 913/518/13-г та від 02 грудня 2020 року в справі № 913/869/14, а також у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 2608/4065/12, частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» не виключається та не обмежується переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у разі повернення його стягувачу з інших підстав.
У зазначеній постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі
№ 2608/4065/12, де виконавцем було повернуто виконавчий документ на підставі заяви стягувача відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів погодилася із висновками судів попередніх інстанцій, що строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання починається з дня повернення виконавчого документа стягувачу.
У справі, яка переглядається, постановою приватного виконавця Кондрюка К. О. від 19 жовтня 2021 року у ВП 66121760, виконавчий документ повернуто на підставі заяви стягувача, а тому саме з цього часу почав перебіг строк пред`явлення його до виконання після переривання. 
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год.30 хв. 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжувався Указами Президента України та діє на цей час.
26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404 –VIII доповнено пунктом 102, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2024 року у справі № 796/198/2018.
Воєнний стан запроваджений в Україні 24 лютого 2022 року наразі не припинено та не скасовано.
Таким чином, з огляду на положення пункту 102 розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження», заява ТОВ «Кредіт Партнерс» про заміну стягувача у виконавчому листі, подана у червні 2025 року є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Враховуючи, що заміна стягувача у виконавчому документі її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, а без заміни стягувача у виконавчому документів правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Доводи апеляційної скарги, з посилання на відповідну судову практику Верховного Суду, про те, що без відкритого виконавчого провадження не можна замінювати сторону виконавчого провадження, є правильними, проте не стосуються цієї справи та не впливають на оскаржуване судове рішення суду першої інстанції, яким було замінено стягувача саме у виконавчому листі, а не у виконавчому провадженні, що відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20).
Колегія суддів враховує, що ТОВ «Кредіт Партнерс» звернулося до суду із заявою саме про заміну сторони у виконавчому листі, хоча в назві заяви та в пункті 1 прохальної частини заяви вказало про заміну сторони виконавчого провадження. Однак вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви, з огляду на те, що суд при розгляді справи зобов`язаний уникати надмірного формалізму.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, враховуючи відсутність відкритого виконавчого провадження, дійшов правильного висновку про задоволення заяви та заміну стягувача у виконавчому документі №2-343/2010, виданому 14 червня 2017 року Шевченківським районним судом м. Чернівці. 
Інші доводи апеляційної скарги не свідчать про ухвалення судом першої інстанції незаконної ухвали по суті вирішення заяви та не заслуговують на увагу, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Венерська Ганна Іванівна, залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 09 червня 2026 року.

Суддя-доповідач      І.М. Литвинюк
Судді:         І.Н. Лисак 
І.Б. Перепелюк