Справа № 309/1061/20
Провадження № 1-кп/309/275/25

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі колегії суддів 
головуючого ОСОБА_1 
суддів ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 
за участю секретаря ОСОБА_4 
прокурора ОСОБА_5 
обвинуваченої ОСОБА_6 
захисника ОСОБА_7 

розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201907005000115 від 30.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12. ч.2 ст. 115 КК України 

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Хустського районного суду перебуває кримінальне провадження за № 1201907005000115 від 30.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12. ч.2 ст. 115 КК України.
Прокурором ОСОБА_5 подано клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Клопотання вмотивовано тим , у провадженні колегії суддів Хустського районного суду перебуває кримінальне провадження №309/1061/20 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, тобто в умисному вбивстві, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
29.11.2019 у вечірній час доби ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 , потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебували у приміщенні спальної кімнати за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої. Через деякий час, приблизно о 23:00, ОСОБА_8 заснув і тоді до ліжка, на якому лежав потерпілий, підійшов ОСОБА_8 , який вголос висловив своє бажання розбити батькові голову молотком. У відповідь на це ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що сама позбавити життя потерпілого фізично не здатна, невідкладно надала вказівку на вчинення активних дій, спрямованих на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , а саме здійснити вбивство так, щоб потерпілий точно не мав шансу вижити, однак робити це не при дітях. 
Тоді, ОСОБА_8 , діючи з метою протиправного заподіяння смерті, скориставшись станом алкогольного сп`яніння батька, внаслідок якого той не усвідомлював, що відбувається, за допомогою свідка ОСОБА_9 , який не був інформований про наміри матері і сина, виніс ОСОБА_8 на подвір`я, де поклав його на землю. При цьому ОСОБА_6 залишалася в будинку. Перебуваючи на дворі ОСОБА_8 одягнув матерчаті рукавиці та обухом сокири, які обома руками тримав за руків`я, наніс один удар в область голови потерпілого, від чого у того з рота пішла кров. Свідок ОСОБА_9 побіг до будинку, тоді ОСОБА_8 наніс обухом сокири ще не менше семи ударів в область тім`яної частини голови та обличчя ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_8 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: вдавлених переломів лобної, тім`яної кісток справа, багато уламкового перелому потиличної кістки; лінійного перелому кісток основи черепа; крововиливу під м`які мозкові оболонки в правій лобній, правій тьмяно-скроневій та потиличних долях обох півкуль; крововиливу під м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в проекції ран; дрібно крапкових крововиливів в речовину мозку у правій лобній, правій тьмяно-скроневій та потиличних долях обох півкуль; перелому верхньої щелепи; перелому кісток носа; забійної рани в ділянках чола справа, спинки носа, щоки зліва, підборіддя зліва, тім`яної ділянки по центру дещо справа, потиличної ділянки, які згідно висновку проведеної судово-медичної експертизи №163 від 30.12.2019 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що виявились несумісними із життям та внаслідок яких ОСОБА_8 помер на місці події.
Після цього ОСОБА_6 тримаючи в руці ніж вибігла з будинку і пішла до потерпілого зі словами про те, що його потрібно дорізати, бо він живучий. Однак ОСОБА_9 втрутився та перешкодив цьому, сказавши, що потерпілий вже мертвий. Всі троє повернулись до будинку, де ОСОБА_6 витерла ганчіркою сокиру, ОСОБА_8 також передав їй рукавиці, які були в нього на руках на момент вбивства, а та в свою чергу, спалила їх та ганчірку, якою попередньо обтирала сокиру, таким чином знищивши їх, та сліди, які вони містили на собі. ОСОБА_6 повідомила, що це вбивство візьме на себе, після чого вона та свідок ОСОБА_9 випили ще горілки і тоді ОСОБА_9 викликав поліцію, повідомивши, що ОСОБА_6 вчинила вбивство. 
Відомості про кримінальні правопорушення 30.11.2019 внесено до ЄРДР за №12019070050001115. 
21.05.2020 обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 направлено до Хустського районного суду.
За результатами судового розгляду кримінального провадження, 26.02.2024 колегією суддів Хустського районного суду ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. 
Вказаний вирок оскаржено засудженою, 16.09.2025 ухвалою суддів Закарпатського апеляційного суду вирок суду першої інстанції скасовано, а кримінальне провадження направлено на новий судовий розгляд. Цією ж ухвалою суду продовжено раніше обраний ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб – до 14.11.2025. Цей запобіжний захід 12.11.2025 продовжено ухвалою колегії суддів Хустського районного суду до 13.01.2026.
Ухвалою колегії суддів Хустського районного суду від 12.01.2026 раніше обраний запобіжний захід змінено на цілодобовий домашній арешт із застосування електронного засобу контролю . В подальшому 24.02.2026 р. ухвалою суду дію запобіжного заходу продовжено до 13 травня 2026 р. 
Частиною 2 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді у вигляді позбавленні волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Ризики, які викладені в ухвалі суду наразі є реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати, тому продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 буде виправданим та необхідним. 
Зокрема, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_10 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, чим перешкоджати судовому провадженню, може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які наразі судом не допитані. Крім того, вона не має постійного місця роботи та соціально сталих зв`язків.
В підтвердження ризику, передбаченого п.п.1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень. Обвинувачена усвідомлюючи неминучість і тяжкість покарання, перебуваючи на волі з метою переховування від суду може покинути Україну, отже може ухилятися від виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, чим перешкоджати кримінальному провадженню. ОСОБА_6 скоїла особливо тяжкий злочин, за який їй може бути призначено реальний термін покарання, тому наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування ОСОБА_6 від суду обгрунтована. 
В підтвердження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлено, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, і цей вплив може бути значним, оскільки потерпілий та двоє свідків є дітьми ОСОБА_6 , а ще один свідок є похресником обвинуваченої, всі ці люди є близькими особами між собою. Доводи свідків є важливими, як безпосередніх учасників та можливих очевидців вказаної події, що були на місці скоєння злочину, тому будь-який більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки надасть можливість ОСОБА_6 впливати на них. Таким чином, наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику впливу на потерпілих, свідків встановлена, обґрунтована і продовжує існувати.
Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, визначених ч.7 ст.42 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, та те, що обвинувачена ОСОБА_6 може переховувався від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та таким чином перешкоджати кримінальному провадженню, може впливати на свідків та потерпілого, вважаю, що обраний запобіжний захід відповідає меті, з якою він застосовується та виправдовує тримання особи під домашнім арештом, тому необхідно продовжити обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримала та просить його задоволити .
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 суду ствердили, що з моменту зміни запобіжного заходу ОСОБА_11 умови домашнього арешту не порушувала. На даний час ОСОБА_6 проживає сама, родичів немає взагалі, в її будинку відсутнє електропостачання. Сусіди приносять їй їжу та витрачають свої кошти на її харчування. Вона не має змоги заробляти гроші для свого існування, а тому просять суд клопотання прокурора задоволити частково , та застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. 
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши інших учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбується в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
В судовому засіданні встановлено , що 21.05.2020 обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 направлено до Хустського районного суду.
За результатами судового розгляду кримінального провадження, 26.02.2024 колегією суддів Хустського районного суду ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. 
Вказаний вирок оскаржено засудженою, 16.09.2025 ухвалою суддів Закарпатського апеляційного суду вирок суду першої інстанції скасовано, а кримінальне провадження направлено на новий судовий розгляд. Цією ж ухвалою суду продовжено раніше обраний ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб – до 14.11.2025. Цей запобіжний захід 12.11.2025 продовжено ухвалою колегії суддів Хустського районного суду до 13.01.2026.
Ухвалою колегії суддів Хустського районного суду від 12.01.2026 раніше обраний запобіжний захід змінено на цілодобовий домашній арешт із застосування електронного засобу контролю . В подальшому 24.02.2026 р. ухвалою суду дію запобіжного заходу продовжено до 13 травня 2026 р. 
Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічного позбавлення волі.
Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту , суд враховує , що з моменту зміни їй запобіжного арешту з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ( 4 місяці) , обвинувачена обов`язки, які на неї було покладено судом не порушувала, у всі призначені судові засідання з`являлася вчасно. 
Разом з тим, колегія суддів також враховує той факт, що обвинувачена проживає сама, у будинку, де відсутнє електропостачання, а також те , що у неї відсутні родичі, які можуть забезпечувати її їжею, що у свою чергу унеможливлює її існування перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом. 
В судовому засіданні обвинувачена ствердила, що їжу їй приносять сусіди, які закуповують продукти харчування за власний рахунок, і кошти за які ОСОБА_6 повинна буде повернути. 
В судовому засіданні встановлено об`єм доказів , які необхідно дослідити, та порядок дослідження доказів, зокрема допит потерпілого та свідків.
Разом з тим, судом встановлено, що потерпілий перебуває у розшуку за скоєння злочину і відносно нього заведено ОРС. Також судом встановлено, що свідки даного кримінального правопорушення також відсутні, у зв`язку з чим прокурор звернувся до головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби щодо встановлення місця перебування потерпілого та свідків, що у свою чергу унеможливлює їх допит в судовому засіданні , а також впливу на них обвинуваченою. 
Разом з тим, під час розгляду клопотання судом встановлено наявність зазначеного прокурором у клопотанні ризику, передбаченого п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченої від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та суворість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою, що оцінені в сукупності з даними про особу обвинуваченої та відсутність можливості незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни ними показів на її користь, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Разом з цим, прокурором до клопотання, не додано жодних матеріалів, на які він посилається в обґрунтування своїх доводів, та не містять достатньо даних, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи, чим цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю, не можуть бути достатніми для запобігання зазначеним ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Відтак, оскільки стороною обвинувачення до клопотання про продовження строку запобіжного заходу, не додано жодних матеріалів, на які він посилається в обґрунтування своїх доводів, та не містять достатньо даних, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи, чим цілодобовий домашній арешт, не можуть бути достатніми для запобігання зазначеним ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи становище у якому на даний час перебуває обвинувачена, колегія суд вважає недоведеним стороною обвинувачення наявності достатніх підстав для продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю.
Враховуючи наведене та фактичні обставини кримінального провадження, характер діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_6 потреби у встановленні істини у кримінальному провадженні, з врахуванням даних про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, має постійне місце проживання, процесуальних обов`язків встановлених ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області не порушувала, вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.
За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення є підставним, відповідає вимогам закону та підлягає частковому задоволенню, а тому відносно обвинуваченої ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, в період часу з 20.00 години до 07.00 години наступної доби, без застосування електронних засобів контролю, оскільки такі і не застосовувались при винесенні попередньої ухвали, з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, процесуальних обов`язків.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченим залишати житло цілодобово або у певний період доби. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду.
Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, суд виходить із того, що згідно із обвинувальним актом та поясненнями обвинуваченої вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом із тим, при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178 , 181, 194 , 376 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_6 – задоволити частково . 
Продовжити ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженці та мешканці АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на два місяці, а саме до 13 липня 2026 року. 
Зобов`язати ОСОБА_6 до 13.07.2026 р у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, виконувати наступні обв`язки: 
- у період з 20 годин по 07 годину наступного дня не залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 ;
-прибувати до визначеної службової особи - прокурора суду за першою вимогою;
-повідомляти, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати при наявності на зберігання до відповідного органу ГУДМС свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. 
- утриматися від спілкування з свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підсудної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу суду передати через прокурора для виконання органу УП за місцем проживання підсудної та зобов`язати останніх негайно поставити її на облік і повідомити про це суд.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 . 
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення. 
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченій та прокурору негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.
Повний текст виготовлено 08 травня 2026 р. 

Головуючий суддя  ОСОБА_1 

судді  ОСОБА_2 

ОСОБА_3