Справа № 698/228/26
Провадження № 2/698/292/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 квітня 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі: 
головуючого судді Баранова О.І., 
секретаря Пугачовської Т.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «Позика», через систему «Електронний суд», звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 22193857 від 11.08.2021 року у розмірі 21080,00 гривень, судові витрати в розмірі 2662,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 5500,00 гривень.
В обґрунтування позову зазначив, що 11.08.2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 22193857 про надання фінансового кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту складає 6200,00 грн., строк кредиту 90 днів з 11.08.2021 року по 09.11.2021 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ «ФК «Ірбіс» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало ОСОБА_1 кредит в зазначеній сумі, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
01.09.2025 року ТОВ «ФК Ірбіс» та позивач ТОВ «ФК «Позика» уклали договір факторингу № 01092025/1 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 22193857 від 11.08.2021 року.
Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплатила, тому представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21080,00 грн., а також судові витрати: 2662,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 5500,00 гривень.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 22193857 від 11.08.2021 року загальною сумою 21080,00 грн., з яких: 6200,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 14880,00 грн. сума заборгованості за процентами, що спонукало ТОВ «ФК «Позика» звернутися до суду із вказаним позовом, який за викладених обставин просить задовольнити.
Ухвалою судді від 27.03.2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позов, зазначає, що позивачем не надано доказів про передачу грошових коштів в розпорядження клієнта на підтвердження придбання права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 22193857 від 11.08.2021 року, що свідчить про неукладеність в цій частині договору факторингу та відсутність підстав для стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором. Також зазначає, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 22193857 від 11.08.2021 року від первісного кредитора ТОВ «ФК «Ірбіс» до ТОВ «ФК «Позика». Отже ТОВ «ФК «Позика» у даному випадку є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором від 11.08.2021 року № 22193857.
14.04.2026 року представником позивача ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, у якій остання наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем надано усі наявні у нього докази на час подання позовної заяви до суду у можливому для нього форматі, який передбачено нормами чинного законодавста, тому позивач, посилаючись на норму закону та виходячи із суті спірних правовідносин вважає, що відсутні обгрунтовані сумніви щодо відповідності копій оригіналам. Також зазначає, що договір факторингу № 01092025/1 від 01.09.2021 року не визнаний недійсним у встановленому законом порядку. Отже, наданими письмовими доказами позивач належним чином підтвердив своє право вимоги за спірним договором.
Судом встановлено, що 11.08.2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 22193857 про надання фінансового кредиту шляхом надсилання відповідачу на номер його мобільного телефону та використання останнім одноразового персонального ідентифікатора 234471.
Згідно з п.3.1. умов вищевказаного Кредитного договору ТОВ «ФК «Ірбіс» зобов`язалося надати відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6200,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах споживчого кредиту ТОВ «ФК «Ірбіс» .
При цьому, п.3.2.1., п.3.2.,п.3.2.2. п.3.2. вищевказаного Кредитного договору визначено, що строк кредиту становить 90 днів.
На виконання умов вказаного Кредитного договору № 22193857 ТОВ «ФК «Ірбіс» перераховано на банківський рахунок відповідача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 6200,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 23.10.2025 року № 3152_251023163616.
З наведеного вбачається, що ТОВ «ФК «Ірбіс» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами вищевказаного Кредитного договору.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.           Відтак, в ході розгляду справи судом встановлено факт укладання кредитного договору № 22193857 від 11.08.2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та відповідачем ОСОБА_1 .. 
Вищевикладене свідчить про те, що первісний кредитор надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, а отже свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1ст. 611 ЦК України).
Також із матеріалів справи встановлено, що 01.09.2025 року ТОВ «ФК Ірбіс» та позивач ТОВ «ФК «Позика» уклали договір факторингу № 01092025/1 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 22193857 від 11.08.2021 року.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Суд визнає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Вищезазначені договори факторингу ні в цілому, а ні в будь-якій із його частин, не оспорювався та не визнані недійсними. Будь-яких доказів на спростування достатності обсягу набутих позивачем прав вимоги за кредитним договором до відповідача суду не надано.
Доказів на спростування отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 суду не надано.
Згідно витягу із додатку №1 до договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 року за кредитним договором № 22193857 від 11.08.2021 року залишок боргу на дату відступлення права вимоги ОСОБА_1 становить 21080,00 грн., з яких: 6200,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 14880,00 – заборгованість за відсотками.
Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем суду не надано.
З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором, відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів та не подав суду жодних доказів, які б спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 22193857 від 11.08.2021 року у розмірі 21080,00 грн.. 
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Ч. 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума судового збору.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Надані позивачем докази, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд визнає належними та достатніми, а визначений до відшкодування розмір гонорару у сумі 5500,00 грн. співмірним і пропорційним об`єму здійсненої адвокатом роботи, а отже, вказана сумма підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 11-13, 76-77, 81, 83, 137, 141, 247, 258, 259, 263-268, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 536, 610, 625, 626, 628, 638, 1048, 1054-1055 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика» ЄДРПОУ 39493634 заборгованість за кредитним договором № 22193857 від 11.08.2021 року в розмірі 21080 (Двадцять одна тисяча вісімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика» ЄДРПОУ 39493634 витрати на сплату судового збору в сумі 2662 (Дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (Сорок) копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500 (П`ять тисяч п`ятсот) гривень. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Баранов О.І.