Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 332/1960/26
Провадження №: 2/332/2551/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2026 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Ретинської Ю.І. за участі секретаря судового засідання Карліної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім» про визнання трудових відносин припиненими,
встановив:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя зі позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім» про визнання трудових відносин припиненими у зв`язку зі звільненням з посади за власним бажанням з 19 лютого 2026 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що у 1976 році була прийнята в члени колгоспу ім. Карла Маркса та розпочала трудову діяльність на посаді бухгалтера. З 08.03.1985 року і по теперішній час ОСОБА_1 працює заступником головного бухгалтера. 
За час трудової діяльності Позивачки роботодавець неодноразово змінював свою організаційно-правову форму. Зокрема, колгосп ім. Карла Маркса в 1998 році було реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) ім. Карла Маркса, яке в подальшому було перетворено у Закрите акціонерне товариство «Аграрний дім».
У 28.04.2011 році Закрите акціонерне товариство «Аграрний дім» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Аграрний дім», а у 13.06.2017 році на Приватне акціонерне товариство «Аграрний дім». 3 26.12.2019 року було змінено організаційно-правову форму на Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім», яке продовжило свою діяльність як правонаступник попередніх суб`єктів господарювання.
Трудовий договір з Позивачем було укладено на невизначений строк. На території м. Гуляйполе внаслідок військової агресії російської федерації проти України з 03.03.2022 ведуться активні бойові дії. У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення військ рф в Україну у вересні 2022 року позивач була вимушена переселитися до селища Балабине Запорізької області, де стала на облік як внутрішньо переміщена особа. Коли Позивач виїжджала з м. Гуляйполе вона не змогла звільнитись в установленому законом порядку оскільки ТОВ «Аграрний дім» господарську діяльність вже фактично не здійснював, але уповноваженим працівником товариства їй була видана Трудова книжка.
Більше до виконання своїх трудових обов`язків, ОСОБА_1 не приступала, а ТОВ «Аграрний дім» більше не сплачувало за неї єдиний соціальний внесок та інші обов`язкові платежі.
В лютому 2026 року позивачка вирішила звільнитись з роботи за власним бажанням, але подати заяву за місцем реєстрації відповідача виявилося неможливим, оскільки підприємство було зачинено, а місцезнаходження органів управління товариства їй було невідоме. На адресу Відповідача, який зазначено в ЄДР, поштовим зв`язком Позивачем була направлена Заява про звільнення за власним бажанням згідно з ч.1 ст. 38 КЗпП України від 19 лютого 2026 року, але поштове відправлення було повернуто у зв`язку з його неврученням адресату. Повернутись на роботу ОСОБА_1 не могла, вимоги щодо звільнення за власним бажанням залишилися без задоволення, наказ про звільнення не був виданий, відповідні записи до трудової книжки не внесені, при цьому підприємство фактично не здійснює господарської діяльності, не забезпечує ведення кадрового та бухгалтерського обліку, не подає звітність до контролюючих органів, у зв`язку з чим відсутня уповноважена особа, яка могла б належним чином оформити припинення трудових відносин відповідно до вимог законодавства, що унеможливлює реалізацію позивачкою права на звільнення в позасудовому порядку та зумовлює необхідність судового захисту. В той же час, відсутність вказаного запису перешкоджає Позивачу офіційно працевлаштуватись, або реалізувати своє право на відпочинок. Таким чином, Позивач не має іншої можливості припинення трудових відносин інакше ніж за рішенням суду.
Ухвалою судді від 01.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.
Відповідач ТОВ «Аграрний дім», належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, жодних заяв та клопотань не надав. Як зазначено в позові місцезнаходження відповідача за адресою: Запорізька обл., Пологівський р-н, м.Гуляйполе, тобто на території де ведуться активні бойові дії, куди «Укрпошта» тимчасово не здійснює поштові відправлення, що унеможливлює направлення йому судових повісток, у зв`язку з чим, у відповідності з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідачку було викликано до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , Комнатна ( ОСОБА_2 1959 року народження, у 1976 році була прийнята в члени колгоспу ім. Карла Маркса. З 01.07.1979 року працювала на посаді бухгалтера, а з 08.03.1985 року і по теперішній час ОСОБА_3 працювала заступником головного бухгалтера (а.с.9-12). 
За час трудової діяльності ОСОБА_3 роботодавець неодноразово змінював свою організаційно-правову форму. Зокрема, колгосп ім. Карла Маркса в 1998 році було реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) ім. Карла Маркса, яке в подальшому було перетворено у Закрите акціонерне товариство «Аграрний дім».
У 28.04.2011 році Закрите акціонерне товариство «Аграрний дім» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Аграрний дім», а у 13.06.2017 році на Приватне акціонерне товариство «Аграрний дім». 3 26.12.2019 року було змінено організаційно-правову форму на Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім», яке продовжило свою діяльність як правонаступник попередніх суб`єктів господарювання.
Згідно з Витягом з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сформованим 25.02.2026 засобами автоматичних систем Пенсійного фонду Україну, у період з 1998 по 2021 рік відповідачем нараховувалася позивачці заробітна плата. Після 2022 року нарахування заробітної плати позивачці відсутні (а.с.16-21). 
Як вбачається з довідки від 27.03.2025 № 2311-7002317257, ОСОБА_3 взято на облік як внутрішньо переміщену особу, фактичне місце проживання позивачки: АДРЕСА_1 (а.с.8). 
Позивачка ОСОБА_3 19.02.2026 звернулася до ТОВ «Аграрний дім» із заявою про звільнення її з посади бухгалтер за власним бажанням відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України. Заяв була направлена поштовим відправленням на адресу місцезнаходження відповідача: Запорізька область, Гуляйпільський район, м. Гуляйполе, вул. Велика, б. 117. Однак, згідно трек-номеру R704350002305 відправлення повернуто відправнику «за закінченням встановленого терміну зберігання». Докази щодо надання відповіді на заяву позивача відсутні. 
Відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У пункті 1 частини першої 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно зі ст. 1 КЗпП України законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Згідно зі статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).
Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Згідно зі ст. 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 р. у справі № 758/1861/18 вказано, що відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.
У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №201/1384/16-ц визнано ефективним і таким, що не суперечить закону спосіб захисту порушеного права шляхом припинення трудових відносин на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року у справі №1-14/2004, від 16 жовтня 2007 року у справі №1-16/2007 та від 29 січня 2008 року у справі №1-5/2008 вказав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Позивач має право на вільний вибір роботи, що включає право на розірвання трудового договору в порядку статті 38 КУпАП.
Трудові відносини між позивачем та Товариством фактично припинені, проте позивач позбавлена можливості оформити припинення трудових відносин у встановленому законодавством порядку, що порушує її конституційні права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. 
На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 268, 280, 281 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім» про визнання трудових відносин припиненими - задовольнити. 
Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім» з 19 лютого 2026 року у зв`язку із звільненням з посади за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Стягнути з ТОВ «Аграрний дім» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_2 , перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім», місцезнаходження: Запорізька область, Гуляйпільський район, м. Гуляйполе, вул. Велика, б. 117, код ЄДРПОУ: 03749336. 

Суддя        Ю.І.Ретинська