16.06.26
22-ц/812/1168/26
Провадження № 22-ц/812/1168/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
16 червня 2026 року м. Миколаїв
справа № 487/7894/25
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.  
суддів Серебрякової Т.В., Тищук Н.О.,
із секретарем судового засідання Шурмою Є.М.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївські парки», Товариства з обмеженою відповідальністю «Николаевдомсервис» про відшкодування завданих збитків, за апеляційною скаргою Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївські парки» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 04 березня 2026 року під головуванням судді Кузьменка В.В., повне судове рішення складено цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївські парки» (далі – КП ММР «Миколаївські парки») про відшкодування завданих збитків. 12 листопада 2025 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Николаевдомсервис».
Позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12 лютого 2026 року зазначав, що 19 серпня 2025 року у дворі буд. АДРЕСА_1 на належний йому автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN д.н.з. НОМЕР_1 впало дерево з території зелених насаджень, внаслідок чого автомобіль було пошкоджено. За даним фактом він звернувся до Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області та у ході перевірки за його заявою встановлено відсутність складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Згідно відповіді КП ММР «Миколаївські парки» від 12 вересня 2025 року на його заяву КП ММР «Миколаївські парки» не заперечує проти відшкодування шкоди, яка буде доведена у судовому порядку. Відповідно до Звіту від 26 вересня 2025 року №114/09-25 про незалежну оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, складеним ФОП ОСОБА_2 на підставі обстеження зробленого 17 вересня 2025 року за участі ОСОБА_1 та представника КП ММР «Миколаївські парки», вартість відновлювального ремонту з урахуванням його зносу складає 110 716, 43 грн. Відповідно до Акту виконаних робіт від 05 лютого 2026 року №9 вартість по відновленню автомобіля Volkswagen Tiguan 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 склала 179 251 грн 80 коп. 
Посилаючись на те, що майнова шкода завдана внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обв`язку з організації та забезпечення догляду і санітарному стану зелених насаджень на закріпленій за ним території, ОСОБА_1 просив стягнути з КП ММР «Миколаївські парки» завдані майнові збитки в розмірі 179 251 грн 80 коп. та 1211 грн 20 коп. судових витрат.
У відзиві на позовну заяву КП ММР «Миколаївські парки» просило відмовити у задоволенні позову. Вказувало, що надані позивачем до суду докази не містять відомостей, що б дозволили встановити їх вину у заподіянні шкоди. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що впало саме дерево, яке знаходиться на об`єкті благоустрою, який обслуговує КП ММР «Миколаївські парки», чи знаходиться у нього на балансі, тоді як прибудинкова територія за адресою: АДРЕСА_1 надана в користування ТОВ «Николаевдомсервис» і само воно повинно було забезпечити належне утримання прилеглої до об`єкта благоустрою території та в разі аварійності дерева - огородити місце, де воно росте, та звернутися до КП «Миколаївські парки» для надання відповідних послуг з видалення дерева. Також КП ММР «Миколаївські парки» ставить під сумнів надані позивачем акт виконаних робіт № 9 від 05 лютого 2026 року та квитанцію № 1 до прибуткового касового ордеру від 05 лютого 2026 року та звертає увагу, що позивачем не надано рахунки-фактури, накладні тощо, які б засвідчували придбання запчастин на вказану в акті суму. На думку відповідача, заявлена ОСОБА_1 орієнтовна сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. не відповідає дійсності, обґрунтованості, розумності, реальності, пропорційності, співмірності.
ТОВ «Николаевдомсервис» заперечуючи проти позову вказало що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 не передавалась у їх власність, оренду або користування, а тому видалення дерева, яке згодом пошкодило автомобіль позивача, повинно було здійснити спеціалізоване підприємство, яким є КП ММР «Миколаївські парки». За такого ТОВ «Николаевдомсервис» вважає, що не може бути відповідачем у справі на нести відповідальність за бездіяльність КП ММР «Миколаївські парки».
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з КП ММР «Миколаївські парки» на користь ОСОБА_1 завдані майнові збитки у розмірі 179 251грн 80 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., витрати на проведення звіту № 114/09-25 від 26.09.2025 року у розмірі 6000 грн та 1211 грн 20 коп. судового збору.
Ухвалюючи рішення суду першої інстанції дійшов висновку, що падіння дерева стало наслідком недостатнього контролю за станом зелених насаджень, несвоєчасного виявлення аварійних дерев, а тому КП ММР «Миколаївські парки» повинно відповідати за завдану позивачеві шкоду шляхом її відшкодування.
В апеляційній скарзі КП ММР «Миколаївські парки» вважають, що дане рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, а також з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Також просили стягнути з позивача додатковий судовий збір за подачу заяви про збільшення позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги КП ММР «Миколаївські парки» зазначає, що в резолютивній частині рішення зазначено що позов задоволено до двох відповідачів - КП ММР «Миколаївські парки» та ТОВ «Николаевдомсервис», проте збитки стягнуто тільки з КП «Миколаївські парки». Разом з тим, у резолютивній частині рішення суд мав чітко відобразити результат розгляду щодо кожного відповідача окремо. В мотивувальній частині рішення суд жодним чином не аргументував та не виклав позицію щодо відповідача ТОВ «Николаевдомсервис». Також апелянт звертає увагу, що позивач недоплатив суму судового збору за заяву про збільшення позовних вимог, однак суд не звернув на вказане уваги та прийняв таку заяву до розгляду. В мотивувальній частині рішення суду відсутнє жодне посилання не те, яким саме рішенням чи розпорядженням Миколаївської міської ради - КП «Миколаївські парки» визначено відповідальним або балансоутримувачем за утримання прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , або взагалі відповідальними за утримання таких об`єктів по місту Миколаєву. У перелічених судом нормативних документах такі дані також відсутні. А тому висновки суду про те, що це саме – КП «Миколаївські парки» є не обґрунтованими, так як ґрунтується на припущеннях. Висновок суду, що падіння дерева на вулиці є наслідком бездіяльності КП ММР «Миколаївські парки» не відповідає дійсності та є не підтвердженим, так як дерево впало не на вулиці, а на прибудинковій території, і інші факти падіння дерев по вулиці, в судовому засіданні не досліджувалися. Позивач не надав доказів, того, що автомобіль знаходився у спеціально обладнаному місці для паркування автотранспорту, а тому настання негативних наслідків - пошкодження його автомобіля стало можливим з вини самого позивача у вигляді грубої необережності, який при належній обачності зобов`язаний був прийняти заходи для збереження свого майна. Також, згідно протоколу огляду колісного транспортного засобу, зазначено що ФОП ОСОБА_2 провів огляд автомобілю 17 вересня 2025 року, проте інформація та докази де саме зберігався автомобіль та у якому стані перебував з 19.08.2025 по 17.09.2025 – відсутні, немає такої інформації за період з 17.09.2025 по 05.02.2026. Суд в мотивувальній частині рішення вказав відразу на два фактори, за якими можливе стягнення матеріальних збитків: Звіт від 26.09.2025 року № 114/09-25 та Акт виконаних робіт від 05.02.2026 року № 9, але чому потрібно стягнути саме суму за Актом виконаних робіт, а не Звітом– не зазначив. Також апелянт звертав увагу, що надані позивачем докази на підтвердження переліку, обсягу і вартості робіт та витрачених матеріалів на проведення відновлювального ремонту не є належними, допустимими та достовірними, не відповідають вимогам ст. 77, 78, 79 ЦПК України, а тому не можуть братися до уваги. Зокрема ціни в Акті відрізняються від Ремонтної калькуляції, не зазначено, які саме роботи проводилися з фарбування, не зазначено що входить в детейлінг салону на загальну вартість 6500 грн., не зазначений ввесь перелік проведених робіт та закуплених матеріалів. Позивачем до суду не надано доказів, що ОСОБА_1 реально сплатив ФОП ОСОБА_1 (тобто сам собі) – 179251,80 грн. На думку апелянта квитанція до прибуткового касового ордера - є фіктивною та наданою з метою незаконного відшкодування шкоди. Крім того, позивачем не надано суду рахунки-фактури, накладні тощо, які б засвідчували придбання запчастин ФОП ОСОБА_1 на вказану в Акті суму, а тому неможливо встановити чи дійсно відновлювальний ремонт автомобіля позивача був здійснений ФОП ОСОБА_1 та саме на загальну суму 179251,80 грн, як і неможливо встановити, чи взагалі здійснювався відновлювальний ремонт автомобіля позивача. ТОВ КП ММР «Миколаївські парки» не погоджується з висновком суду щодо стягнення витрат на проведення звіту №114/09-25 від 26.09.2025, оскільки відповідно до усталеної судової практики витрати на складання звіту про оцінку збитків можуть бути відшкодовані лише за умови, що такий звіт був прийнятий судом як належний доказ і використаний для визначення розміру шкоди. Оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги поданий позивачем звіт, відсутні правові підстави для компенсації витрат на його складання. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не погоджується з доводами апелянта, щодо порушення судом норм ст. 266 ЦПК України. Так, суд ухвалив рішення щодо одного відповідача та зазначив, що позовні вимоги стосуються саме нього. У будь-якому випадку згідно ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, тоді як суд вирішив дану справу правильно. Щодо недоплати судового збору позивач погоджується з вказаними доводами та надає разом з відзивом на апеляційну скаргу квитанцію про доплату судового збору. Твердження апелянта, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме їхні дії спричинили шкоду не відповідають дійсності, оскільки спростовуються сукупністю наданих доказів. Фотографії відремонтованого автомобіля є оригіналами, а тому вказує, що він не повинен був їх засвідчувати. Роздруківки з сайту свідчать про рівень ціна на матеріали та запчастини, які використовувались ним, як ФОП при проведенні ремонту автомобіля. На думку ОСОБА_1 стягнення витрат за проведення звіту є обґрунтованим, оскільки звіт за своїм змістом є належним доказом, містить перелік пошкоджень та робіт на їх усунення, а також фотографії цих пошкоджень, до нього доданий протокол огляду транспортного засобу від 17 вересня 2025 року та вказано місце огляду. У зв`язку з викладеним, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін та покласти на відповідача понесені додаткові витрати у зв`язку з доплатою судового збору у розмірі 581 грн 32 коп.
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник КП ММР «Миколаївські парки» Гаврилко О.О. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.
Позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Кірюхін О.М., представник ТОВ «Николаевдомсервис» адвокат Цюпа В.П. - заперечували проти задоволення апеляційної скарги, рішення просили залишити без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає таким вимогам закону, з огляду на нижчевикладене.
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 19 серпня 2025 року у дворі будинку АДРЕСА_1 на автомобіль Volkswagen Tiguan 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , впало дерево породи липа, внаслідок чого автомобіль було пошкоджено.
За фактом пошкодження автомобіля позивач звернувся до Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області із відповідною заявою. В порядку реагування на повідомлення позивача при проведенні перевірки уповноваженими працівниками поліції була встановлена відсутність складу адміністративного чи кримінального правопорушення.
Згідно Звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 , від 26.09.2025 року №114/09-25 складеного ФОП ОСОБА_2 на підставі проведеного 17.09.2025 року обстеження за участю ОСОБА_1 та представника КП ММР «Миколаївські парки», вартість відновлювального ремонту (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових) складає 110 716 грн 43 коп.
Витрати позивача на проведення оцінки вартості (розміру) майнової шкоди склали 6000,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт від 26 вересня 2025 року та платіжною інструкцією на переказ готівки від цієї ж дати.
Згідно Акту виконаних позивачем як фізичною особою-підприємцем робіт по відновленню автомобіля Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 від 05.02.2026 року №9 їх вартість становить 179 251 грн 80 коп.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Згідно із частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди, її розмір та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вини (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою (пункти 3,4 частини першої статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").
До повноважень виконавчих органів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо: видача дозволу (ордера) на видалення зелених насаджень (пункти 5, 15 частини другої статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.
Відповідно до частини 2 цієї ж статті, підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.
Зазначеними нормами встановлено, що утримання об`єктів благоустрою покладається на спеціально створені для цього органами місцевого самоврядування підприємства комунальної власності, а в разі їх відсутності - на балансоутримувачів.
Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України.
У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях - є елементом благоустрою.
Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади (частина сьома статті 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").
У пункті 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
Відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі (пункту 5.5. Правил).
Отже зазначеними нормами встановлено, що утримання об`єктів благоустрою покладається на спеціально створені для цього органами місцевого самоврядування підприємства комунальної власності, а в разі їх відсутності - на балансоутримувачів.
Відповідно до пункту 2 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року №1045(далі - Порядок), видалення зелених насаджень здійснюється, зокрема, у разі виявлення аварійних, сухостійних і фаутних дерев.
Згідно з пункту 7 вказаного Порядку, видалення аварійних, сухостійних і фаутних дерев на об`єкті благоустрою здійснює балансоутримувач на підставі акту обстеження зелених насаджень, що складається відповідно до пункту 4 цього Порядку.
Метою створення відповідача - КП ММР «Миколаївські парки» є, зокрема, забезпечення утримання об`єктів зеленого господарства, підтримання належного санітарного стану та підвищення рівня їх благоустрою, а предметом діяльності є, серед іншого, утримання догляд, своєчасне санітарне прибирання, очищення та технологічне утримання об`єктів зеленого господарства, набережних, міських пляжів та зон відпочинку на воді, дитячих та спортивних майданчиків, розташованих в паркових законах та закріплених за підприємством, утримання, збереження та догляд за зеленими насадженнями (деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного та штучного походження, парки, парки культури та відпочинку, парки – пам`ятники садово-паркового мистецтва, гідропарки, лугопарки, лісопарки, буферні парки, районні сади, дендрологічні парки, національні, меморіальні та інші сквери, міські ліси, зони рекреації, зелені насадження прибудинкової території); садіння, догляд за зеленими насадженнями, знесення аварійних і сухостійних дерев, обрізання дерев.
Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 178 від 24 березня 2023 року "Про розмежування відповідальності за утримання об`єктів благоустрою (їх елементів) у місті Миколаєві між комунальними підприємствами та виконавчими органами Миколаївської міської ради" з метою забезпечення чіткого розмежування відповідальності за утримання об`єктів благоустрою у місті Миколаєві між комунальними підприємствами та виконавчими органами Миколаївської міської ради затверджений Перелік заходів з утримання об`єктів благоустрою міста Миколаєва (у т.ч. поточний та капітальний ремонт) та відповідальних за їх виконання (здійснення/замовлення), відповідно до якого на КП ММР «Миколаївські парки» покладений обов`язок із санітарного очищення території об`єктів зеленого господарства міста Миколаєва (парки, сквери, площі тощо) у розумінні розділу 1 Переліку об`єктів благоустрою м. Миколаєва, що закріплюються за КП ММР "Миколаївські парки", затвердженого рішенням виконкому міської ради від 26 серпня 2020 року № 698 із змінами і доповненнями, передбаченими у тому числі рішенням виконкому міської ради від 26 січня 2022 року № 113 (у тому числі дитячі та спортивні майданчики, які знаходяться на території таких об`єктів зеленого господарств). 
Рішенням виконавчого комітету міської ради від 26 серпня 2020 року № 698 "Про закріплення об`єктів благоустрою міста за виконавчими органами Миколаївської міської ради із змінами і доповненнями, внесеними у тому числі рішенням виконкому міської ради від 26 січня 2022 року № 113, затверджений перелік об`єктів благоустрою – зеленого господарства м. Миколаєва, що закріплюються за КП ММР «Миколаївські парки», зокрема, у пункті 3 цього переліку до них віднесені зелені насадження на території внутрішньоквартальних проїздів (які не охоплені зоною відповідальності надавачів житлової послуги, ОСББ, а також підприємств, установ та організацій усіх форм власності).
Із відповідей Департаменту Житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради №Х-634/З/8616 від 29.08.2025 року на звернення позивача щодо падіння дерева за адресою:  АДРЕСА_1 слідує, що у липні 2025 року на розгляд департаменту надійшло звернення від мешканців вказаного будинку з проханням видалити сухе дерево у дворі та здійснити обрізку сухих гілок дерева з титульної сторони будинку, в зв`язку із чим було здійснено обстеження дерев за цією адресою та складено Акт обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 31 липня 2025 року № 426 щодо видалення 1 дерева породи липа. Крім того, Комісією встановлено, що дерево з титульної сторони будинку, щодо якого мешканці звертались, обстежувалось в листопаді 2021 року та було визнано аварійним, про що складено Акт від 16.11.2021 року №359 щодо видалення 1 дерева породи тополя. Оскільки роботи із видалення зелених насаджень відповідно до Акту від 16.11.2021 №359 не були виконані, Департаментом було поновлено дію дозвільних документів на видалення зелених насаджень від 10.01.2025 №17 та Ордер на видалення зелених насаджень від 10.01.2025 №5. Вищевказані документи відповідно до рішень виконавчого комітету міської ради від 26 серпня 2020 року № 698 "Про закріплення об`єктів благоустрою міста за виконавчими органами Миколаївської міської ради із змінами і доповненнями, внесеними у тому числі рішенням виконкому міської ради від 26 січня 2022 року № 113, та від 24 березня 2023 року № 178 "Про розмежування відповідальності за утримання об`єктів благоустрою (їх елементів) у місті Миколаєві між комунальними підприємствами та виконавчими органами Миколаївської міської ради" були направлені для організації та виконання робіт до КП "Миколаївські парки" листами від 14.08.2025 №45541/08.01.01-11/25-2 та від 15.01.2025 №2811/0/8.01.01.-11/25-2. За такого позивачу було запропоновано вирішувати питання саме з КП "Миколаївські парки" (т. 1 а.с. 6-7).
Аналогічну за змістом відповідь було надано Департаментом Житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради у листі від 17.12.2025 року на звернення ТОВ «Николаевдомсервис» (т. 1 а.с. 123-124).
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правильно виходив з того, що саме на КП ММР «Миколаївські парки» покладено обов`язок по зрізанню сухостійних та аварійних дерев, а також догляд, що включає різні види обрізання дерев і формування крони, щоб уникнути їх обламування.
Також суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що КП ММР "Миколаївські парки" не надало суду доказів того, що дерево, яке пошкодило автомобіль позивача, перебуває на балансі іншої юридичної особи (балансоутримувача), або органи місцевого самоврядування визначили іншу особу відповідальною за стан відповідних об`єктів благоустрою чи передали територію, на якій росте дерево, в оренду іншій особі. 
За такого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що КП ММР «Миколаївські парки» є підприємством, спеціально утвореним органом місцевого самоврядування для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності, а тому і відповідальним за відшкодування шкоди, заподіяної фізичним особам внаслідок неналежного виконання обов`язків з утримання об`єктів благоустрою – зелених насаджень.
Згідно відповіді КП ММР «Миколаївські парки» від 12.09.2025 року №336/37-01 на звернення позивача вказане підприємство не заперечувало проти відшкодування шкоди у разі доведення їх вини у судовому порядку.
У справі, яка переглядається, КП ММР «Миколаївські парки» не доведено і судом не встановлено, що автомобіль позивача був пошкоджений внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, і на такі обставини відповідач не посилався, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме внаслідок невиконання КП ММР «Миколаївські парки» як підприємством, що спеціально створене для виконання обов`язків з догляду за зеленими насадженнями в місті Миколаєві, таких обов`язків належним чином, настали негативні наслідки у вигляді пошкодження автомобіля позивача.
Матеріалами справи підтверджено, що дерево, яке впало на машину позивача, було аварійним та підлягало видаленню, відповідні документи були направлені Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради для організації та виконання робіт до КП ММР «Миколаївські парки» ще до того, як сталася вказана подія, але останнім завчасно роботи по видаленню не було проведено.
За такого, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що саме КП ММР «Миколаївські парки» є особою, яка несе відповідальність за шкоду, яка завдана позивачу внаслідок бездіяльності цього відповідача.
Не впливає на обґрунтованість такого висновку і посилання апеляційної скарги на те, що позивачем не надано доказів, того, що автомобіль знаходився у спеціально обладнаному місці для паркування автотранспорту, а тому пошкодження його автомобіля стало можливим з вини самого позивача.
Так з наданих позивачем фотоматеріалів з міста події вбачається, що автомобіль знаходився у внутрішньоквартальному проїзді у паркувальній кишені біля під`їзду будинку.
Належних та достатніх доказів того, що шкоду позивачу було завдано не з їх вини, КП ММР «Миколаївські парки» не було надано як до суду першої, так і апеляційної інстанції.
З огляду на доведеність того, що спричинення шкоди позивачу відбулось внаслідок бездіяльності КП ММР "Миколаївські парки", яке своєчасно не виконало роботи по видаленню аварійного дерева, то помилкове посилання суду на те, що падіння дерева відбулось на вулиці, тоді як вказана подія сталася на прибудинковій території, на що звертає увагу апелянт, не спростовує висновків суду першої інстанції, що саме КП ММР «Миколаївські парки» є відповідальним за спричинену ОСОБА_1 шкоду.
Отже доводи апеляційної скарги не доводять неправильності висновків суду щодо наявності правових підстав для стягнення спричиненої позивачу шкоди саме з КП ММР "Миколаївські парки", а не з ТОВ «Николаевдомсервис».
Разом із тим колегія суддів вважає слушними посилання апеляційної скарги на те, що в резолютивній частині рішення судом помилково зазначено що позов задоволено до двох відповідачів - КП ММР «Миколаївські парки» та ТОВ «Николаевдомсервис».
За такого оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні із зазначенням, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Николаевдомсервис» слід відмовити.
Також колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що наданий позивачем Акт виконаних робіт від 05.02.2026 року та квитанція до прибуткового касового ордера на суму 179251,80 грн. не є належними доказами розміру спричиненої ОСОБА_1 шкоди внаслідок пошкодження його автомобіля через падіння дерева.
Як зазначалось вище, частиною другою статті 22 ЦК передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Отже, відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір, а також те, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду (правовий висновок викладений в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від: 30 січня 2018 року у справі № 395/1360/15-ц (провадження № 61-77св18),19 вересня 2018 року у справі № 686/3471/17 (провадження № 61-981св18), 10 жовтня 2018 року у справі № 359/11706/15-ц (провадження № 61-13907св18)).
Згідно зі статтею 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
На підтвердження заподіяння позивачеві матеріальної шкоди в розмірі 179 251,80 грн. останнім надано Акт виконаних робіт від 05.02.2026 року та квитанція до прибуткового касового ордера на суму 179251,80 грн.
З вказаних документів слідує, що як замовником, так і виконавцем робіт з відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 є позивач та вищезазначені кошти за проведений ремонт були сплачені позивачем самому собі (т. 1 а.с. 194-200). З пояснень позивача і наданого ним свідоцтва платника єдиного податку слідує, що він є фізичною-особою підприємцем та займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що зазначений позивачем у Акті від 05.02.2026 року обсяг виконаних ним робіт і їх вартість є відмінними від визначеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 обсягу таких робіт у Звіті від 26.09.2025 року №114/09-25 про незалежну оцінку вартості (розміру) майнової шкоди (Ремонтній калькуляції). Також позивачем не надано доказів своїх витрат на придбання зазначених ним у акті запасних частин та фарбувальних матеріалів, тоді як надані ним скріншоти з торгівельних сайтів не свідчать про фактичну сплату ним коштів на придбання вказаних у Акті деталей та витратних матеріалів за зазначеною у ньому ціною, а тому не є належними та допустимими доказами таких витрат. 
За такого надані позивачем докази на підтвердження розміру вартості відновлювального ремонту не можна вважати об`єктивними та достатніми, які б переконливо доводили зазначену позивачем вартість такого ремонту в розмірі 179 251 грн 80 коп. Отже позивачем не доведено, що розмір спричиненої йому шкоди є більшим, ніж розмір такої шкоди, що був визначений Звітом від 26.09.2025 року №114/09-25.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що при визначенні розміру спричиненої позивачу шкоди слід виходити з вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Tiguan, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням значення фізичного зносу складових, що підлягають заміні, в результаті його пошкодження під час падіння дерева, яке сталося 19.08.2025 року, в розмірі 110 716грн 43 грн., який було визначено складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 . Звітом від 26.09.2025 року №114/09-25 про незалежну оцінку вартості (розміру) майнової шкоди.
Враховуючи викладене, не можуть бути прийняті до уваги посилання апеляційної скарги на те, що з огляду проведення фактичного відновлювального ремонту автомобіля не може належним доказом складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 . Звіт від 26.09.2025 року №114/09-25 про незалежну оцінку вартості (розміру) майнової шкоди. 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем того факту, що стан автомобіля не змінився з моменту пошкодження автомобіля - 19.08.2025 року - та до моменту огляду автомобіля експертом - 17.09.2025 року.
Так, з матеріалів справи слідує, що зафіксовані 19.08.2025 року у фотоматеріалах пошкодження автомобіля Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 , спричинені падінням дерева, відповідають фотоматеріалам та протоколу огляду цього транспортного засобу, що містяться у Звіті від 26.09.2025 року №114/09-25. Крім того огляд транспортного засобу проводився за участю Хрусталенка О.Б. і представника КП ММР «Миколаївські парки», які своїми підписами у протоколі огляду транспортного засобу підтвердили, що пошкодження записані вірно. 
Під час розгляду справи представник КП ММР «Миколаївські парки» не заявляв клопотання про призначення судової експертизи для визначення іншої вартості відновлювального ремонту автомобіля.
КП ММР «Миколаївські парки» відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надало доказів на противагу поданого позивачем Звіту суб`єкта оціночної діяльності, не спростувало визначений цим Звітом розмір матеріального збитку, а отже не довело, що такий визначено неправильно.
Таким чином доведеним розміром заподіяної позивачу шкоди є 110 716грн 43 грн., а тому саме ця сума підлягала стягненню з КП ММР «Миколаївські парки» на користь позивача.
Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про стягнення на користь позивача збитків у розмірі 179 251 грн 80 коп.
З огляду на викладене відповідно до п. 2 частини 1 статті 376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає зміні, шляхом зменшення розміру суми стягнутого відшкодування збитків на користь ОСОБА_1 з 179 251 грн 80 коп. до 110 716грн 43 грн.
Отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Частинами 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зміни судового рішення та часткове задоволення позову ОСОБА_1 , то рішення в частині розподілу судових витрат також підлягає зміні пропорційно до задоволених вимог (61,76%). Отже з КП ММР «Миколаївські парки» на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 748 грн 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 3 088 грн 00 коп. та витрати на проведення експертного дослідження №114/09-25 від 26.09.2025 року у розмірі 3 705 грн 60 коп. 
Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги за таким же принципом пропорційності з позивача на користь КП ММР «Миколаївські парки» підлягає стягненню сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги судовий збір в розмірі 694 грн 70 коп.
Керуючись ст. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївські парки» задовольнити частково.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 березня 2026 року змінити.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Миколаївські парки" на користь ОСОБА_1 завдані майнові збитки у розмірі 110 716 грн 43 коп. (сто десять тисяч сімсот шістнадцять гривень сорок три копійки), витрати на правову допомогу у розмірі 3 088 грн 00 коп. (три тисячі вісімдесят вісім гривень), витрати на проведення експертного дослідження №114/09-25 від 26.09.2025 року у розмірі 3 705 грн 60 коп. (три тисячі сімсот п`ять гривень шістдесят копійок), судовий збір у розмірі 748 грн 00 коп. (сімсот сорок вісім гривень).
В задоволенні позовних вимог, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю "Николаевдомсервис", відмовити.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Миколаївські парки" судовий збір за апеляційну скаргу в розмірі 694 грн 70 коп. (шістсот дев`яносто чотири гривні сімдесят копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий   В.В. Коломієць

Судді   Т.В. Серебрякова 

Н.О. Тищук

Повна постанова складена 24 червня 2026 року