Справа № 358/2214/25  Провадження № 3/358/85/26   	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року м. Богуслав 

Суддя Богуславського районного суду Київської області Лебединець Г.С., секретар судового засідання Ведмеденко І.В., за участі прокурорів Фрей Р.А., Олефіренка С.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Біленчука С.М., розглянув справу, яка надійшла з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві ДСР Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, є людиною з інвалідністю ІІ групи, мешкає: АДРЕСА_1 , якому відповідно до ст.268 КУпАП роз`яснені його права,-
за ч.1 ст.172-6 КУпАП

В С Т А Н О В И В : 

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 21.11.2025 № 1117, ОСОБА_1 відповідно до наказу № 420-к/тр від 05.06.2024 призначено на посаду головного спеціаліста Відділу цифрової трансформації та інноваційного розвитку апарату Національного агентства з питань запобігання корупції з 10.06.2024. В цей день ним було прийнято Присягу державного службовця. Будучи державним службовцем ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом декларування та суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією. Наказом НАЗК від 13.08.2024 № 729-к/тр ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 15.08.2024. У зв`язку із звільненням у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію (після звільнення) – до 00:00 01.04.2025 шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному кабінеті. Фактично ним було подано декларацію 16.09.2025 о 17:29 тобто несвоєчасно без поважних причин, у зв`язку із чим у відношенні нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та зазначив наступне. Так, з 2022 року він є особою з інвалідністю у зв`язку із наявним у нього психічним захворюванням, яке передбачає необхідність постійного прийняття ліків та перебування під наглядом членів сім`ї. В НАЗК він працював приблизно 1 місяць в подальшому перебував на лікуванні з 11.07.2024 по 09.08.2024 та був звільнений 15.08.2024. В подальшому він перебував на лікуванні 12.03.2025 – 26.03.2025 КНП «Психіатрія». Про обов`язок подати декларацію при звільненні йому не було відомо, оскільки листи НАЗК були направлені на його адреси, за якими він вже тривалий час не мешкає. Крім того, він періодично проходить стаціонарні лікування з приводу хронічного захворювання. Його хвороба відображається на повсякденному житті, оскільки її симптоми проявляються непомітно для нього, тому потрібний постійний нагляд за ним з боку членів сім`ї. У вересні 2025 після того, як із ним в телефонному режимі зв`язався слідчий ДБР та повідомив про факт не подання ним декларації при звільненні, він одразу її подав. Поважними причинами її неподання він вважає незадовільний стан здоров`я. Просив провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
В судовому засіданні захисник – адвокат Біленчук С.К. просив провадження по справі закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, який за станом здоров`я об`єктивно був позбавлений можливості подати декларацію при звільненні у встановлений строк.
В судовому засіданні прокурор просив застосувати за аналогією положення ст.20 КК України щодо притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які визнані судом обмежено осудними; визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Суд, дослідив матеріали справи, вислухав пояснення учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.
Згідно ст.9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачену адміністративну відповідальність.
Згідно ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Крім того, згідно п.1ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП встановлює перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.
Зокрема, такими доказами, згідно вищевказаної статті, можуть бути пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суду надані наступні письмові докази:
-протокол №1117 від 21.11.2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, який містить виклад встановлених обставин щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення; 
-копію постанови старшого слідчого СУ ГУНП у місті Києві від 28.10.2025 про закриття кримінального провадження. Згідно вказаної постанови кримінальне провадження № 12025100000001072 від 26.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ст.366-3 КК України за фактом несвоєчасного подання декларації після звільнення закрито у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу даного кримінального правопорушення. Вказаний висновок слідчого ґрунтується на тому, що диспозиція ст.366-3 КК України передбачає настання кримінальної відповідальності за умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Умисел в діях ОСОБА_1 – відсутній;
-копію обґрунтованого висновку НАЗК від 14.08.2025 про виявлення в діях ОСОБА_1 ознак пов`язаного з корупцією правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не звертався до Національного агентства із повідомленням про відсутність можливості подати відповідну декларацію;
-копія повідомлення НАЗК на ім`я ОСОБА_1 від 25.07.2025 про факт неподання щорічної декларації (після звільнення) за період з 01.01.2024 – 31.12.2024;
-інформацію про послідовність дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 – 25.07.2025. Відповідно до вказаної інформації ОСОБА_1 здійснював заповнення декларації кандидата на посаду в НАЗК 19.06.2024 в період часу з 09:57 по 15:01;
-копію наказу НАЗК від 05.06.2024 № 420-к/тр про призначення ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста Відділу цифрової трансформації та інноваційного розвитку апарату НАЗК з 10.06.2024;
-копію посадової інструкції головного спеціаліста Відділу цифрової трансформації та інноваційного розвитку із підписом ОСОБА_1 про ознайомлення 10.06.2024;
-копію присягу державного службовця із підписом ОСОБА_1 про ознайомлення 10.06.2024;
-копію наказу НАЗК від 13.08.2024 № 729-к/тр про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста Відділу цифрової трансформації та інноваційного розвитку апарату НАЗК з 15.08.2024 за угодою сторін.
Таким чином матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу НАЗК від 05.06.2024 № 420-к/тр ОСОБА_1 призначений на посаду головного спеціаліста Відділу цифрової трансформації та інноваційного розвитку апарату НАЗК з 10.06.2024. В цей же день його ознайомлено із посадовою інструкцією та він прийняв присягу державного службовця. Наказом від 13.08.2024 № 729-к/тр ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста Відділу цифрової трансформації та інноваційного розвитку апарату НАЗК з 15.08.2024 за угодою сторін.
Після звільнення у ОСОБА_1 виник обов`язок подати відповідну декларацію до 01.04.2025 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024. 
В порушення вказаних вимог, декларація ОСОБА_1 була подана 16.09.2025 о 17:29.
Слід зазначити, що склад адміністративного правопорушення — це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.
Об`єкт адміністративного правопорушення — це сукупність суспільних відносин, що охороняються адміністративним правом, а також регулюються нормами трудового, цивільного, земельного, фінансового права, за порушення яких накладаються адміністративні стягнення. Об`єктом адміністративного правопорушення можуть бути також здоров`я, честь і гідність людини. Тобто, об`єктом виступають конкретні норми, приписи, законні вимоги, заборони. Це означає, що форми, в яких проявляється конкретний об`єкт, можуть бути різними. Скажімо, розпивання спиртних напоїв у громадських місцях — на вулицях, стадіонах, у скверах, парках, всіх видах громадського транспорту і т. д. чи поява в нетверезому вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, є посяганням на громадський порядок, а отже, адміністративним правопорушенням.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.
Суб`єктами адміністративних правопорушень виступають громадяни чи посадові особи. Адміністративній відповідальності підлягають особи, яким на момент скоєння правопорушення виповнилося 16 років.
Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за правопорушення, пов`язані з недотриманням установлених правил у сфері порядку управління, громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, виконання яких входить до їхніх службових обов`язків. 
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника.
Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки та бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим через необережність, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.
Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Так, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
При цьому діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом.
Крім того, згідно з п.2 роз`яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою, тощо.
За матеріалами даної справи, згідно довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 736487, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 01.06.2024 за загальним захворюванням на строк до 01.06.2025. – а.с.48.
Згідно виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 3441, ОСОБА_1 з 12.03.2025 по 26.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» з діагнозом – шизофренія параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений психопатоподібний дефект. Маніоформно-параноїдний синдром. – F 20.00. – а.с.51.
В матеріалах справи наявні долучені стороною захисту виписки з історії хвороби ОСОБА_1 із зазначенням періодів його перебування на лікуванні та діагнозів. Зокрема наявні підтвердження наступних періодів: з 11.02.2010 – 01.04.2010 КУ КОС «ОПНМО» - F 06.25; з 03.04.2010 – 14.04.2010 Вишгородська центральна районна лікарня – органічний шизофреноподібний розлад, гебефренно-параноідний синдром; з 14.04.2010 – 26.05.2010 Київська міська клінічна психоневрологічна лікарня № 1 – F 06.2; з 14.12.2012 по 15.01.2013 Київська міська клінічна психоневрологічна лікарня № 1 – F 06.35; з 12.08.2015 – 05.10.2015 ТМО «Психіатрія» у місті Києві - F 06.35; 20.04.2022 – 16.05.2022 КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» - F 20.00, 10.05.2023 – 22.05.2023 КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» - F 20.00; 12.12.2023 – 03.01.2024 КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» - F 20.00; 05.01.2024 – 24.01.2024 КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» - F 20.00, G-92; 01.05.2024 – 21.05.2024 КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» - F 20.00; 11.07.2024 – 09.08.2024 КНП «Психіатрія» - F 20.00; 12.03.2025 – 26.03.2025 КНП «Психіатрія» - F 20.00; з 02.04.2026 по 24.04.2026 КНП «Психіатрія» - F 20.00. – а.с.104-127.
Долучена стороною захисту медична документація містить інформацію про наявність у ОСОБА_1 психічного захворювання із безперервним перебігом.
Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування щодо ОСОБА_1 № 224/25/1146/В від 12.02.2025 - основний діагноз, з яким особу було направлено на оцінювання - F 20.0 та ускладнення основного діагнозу - F 20.0. ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності із датою повторного оцінювання – 12.05.2028. – а.с.128-131.
Згідно висновку експерта №139 за результатами судово-психіатричної експертизи від 11.03.2026, яка була проведена за ухвалою суду, ОСОБА_1 в період з 15.08.2024 по 01.04.2025 страждав на шизофренію, параноїдну, безперервний перебіг F 20.00. Станом на дату подання декларації 16.09.2025 він страждав на шизофренію, параноїдну, стан неповної ремісії F 20.04. Під час скоєння інкримінованих йому дій станом на дату подання декларації, а саме 16.09.2025 – не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період з 15.08.2024 по 01.04.2025 та 16.09.2025 ОСОБА_1 будь якого хворобливого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв. На даний час ОСОБА_1 страждає на шизофренію, параноїдну, стан неповної ремісії F 20.04. В даний час ОСОБА_1 не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. 
На переконання судді, надана стороною захисту медична документація в повній мірі підтверджує доводи щодо наявності у ОСОБА_1 поважних причин не подання декларації після звільнення, оскільки наявне у нього психічне захворювання, яке має безперервний перебіг, потребує постійного лікарського нагляду, контролю з боку членів сім`ї, проходження лікування в умовах стаціонару та значною мірою відображається на його повсякденному житті. Вказані обставини є поважними та в сукупності зумовили не подання ОСОБА_1 декларації після звільнення у встановлений законом строк.
Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
За вказаних обставин, суддя приходить до переконання, що матеріалами справи доведено, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування здійснено з поважним причин, які обумовлені станом  ого здоров`я, у зв`язку із чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. 
Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.172-6, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В : 

Провадження в справі у відношенні  ОСОБА_1  за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП України.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду. 

Головуючий: суддя 	Г. С. Лебединець