ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/6620/25
29 квітня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 15 квітня 2021 по квітень 2022 в розмірі 46981,06 грн;
стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 15 квітня 2021 по квітень 2022 в розмірі 46981,06 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі № 500/5965/21 відповідачем призначено позивачу пенсію за віком з 15.04.2021. 
Крім того, відповідачем нарахована заборгованість в сумі 47168,41 грн за період з 15.04.2021 по 31.05.2022. 
Однак станом на сьогодні будь-якої заборгованості з пенсії після її призначення так і не було виплачено, крім виплати наприкінці жовтня 2025 суми 187,35 грн. 
Ухвалою судді від 26.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
17.12.2025 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що позивачу виплачується пенсія відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі № 500/5965/21 позивачу призначено пенсію за віком з 15.04.2021. 
Зазначає, що нарахована заборгованість в сумі 47168,41 грн за період з 15.04.2021 по 31.05.2022 обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах).
Вказує, що черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.
Зазначає, що виплата нарахованої згідно рішення суду доплати буде проведена в порядку передбаченим Постановою №821. 
Також представник вказує, що частину нарахованої доплати пенсії в сумі 187,35 грн виплачено додатковою відомістю жовтня 2025 року та 187,35 грн виплачено додатковою відомістю листопада 2025 року. Станом на 01.12.2025 залишок невиплаченого боргу становить 46793,71 грн.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі № 500/5965/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком, провести нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 з 15.04.2021 року. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2022 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі № 500/5965/21 без змін. 
На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі № 500/5965/21 відповідачем призначено позивачу пенсію за віком з 15.04.2021. 
Крім того, відповідачем нарахована заборгованість в сумі 47168,41 грн за період з 15.04.2021 по 31.05.2022. 
У зв`язку із невиплатою вказаної заборгованості, крім виплати на при кінці жовтня 2025 суми 187,35 грн, представник позивача звернувся до відповідача із відповідним адвокатським запитом.
У відповідь на вказаний адвокатський запит Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 11.11.2025 № 1900-0402-8/52757 повідомило, що за період з 15.04.2021 по 31.05.2022 нараховано доплату в сумі 47168,41 грн, яка обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). Фінансування пенсій, призначених згідно до п. 4 ч. 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" здійснюються за рахунок коштів державного бюджету. Черговість виплат на виконання рішень суду визначалося датою набрання ними законної сили. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі № 500/5965/21 набрало законної сили 25.03.2022. Станом на 17.07.2025 здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат по 19.11.2020 за рішеннями суду, які набрали законної сили. Частину нарахованої пенсії в сумі 187,35 грн виплачено додатковою відомістю жовтня 2025. Станом на 10.11.2025 залишок невиплаченого боргу становить 46981,06 грн.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати заборгованості з пенсії за період з 15 квітня 2021 по квітень 2022, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами 1 та 2 ст. 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до статті 47 Закону № 1058-VI пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Підстави припинення та поновлення виплати пенсії унормовано статтею 49 Закону № 1058-IV.
За приписами статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном;
3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку;
3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин";
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Відповідач фактично визнає ту обставину, що пенсійні кошти за спірний період нараховані та обліковані в органі Пенсійного фонду, як заборгованість по виплаті пенсії.
Як встановлено судом відповідачем нарахована заборгованість з пенсії позивача в сумі 47168,41 грн за період з 15.04.2021 по 31.05.2022.
З довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області слідує, що станом на 10.11.2025 залишок невиплаченого боргу становить 46981,06 грн (з урахуванням частини нарахованої пенсії в сумі 187,35 грн виплачено додатковою відомістю жовтня 2025).
Окрім того, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що станом на 01.12.2025 залишок невиплаченого боргу становить 46793,71 грн (з урахуванням виплаченої додатковою відомістю листопада 2025 року пенсії у розмірі 187,35 грн). 
Таким чином, відповідач виплачує заборгованість за спірний період із застосуванням механізму, визначеного ПКМУ № 821, а не механізму передбаченого безпосередньо ч. 1ст. 46 Закону № 1058-IV (частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії).
Частиною 3 статті 7 КАС України встановлено, що в разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, до спірних у межах цієї справи правовідносин суд має застосувати приписи ст. 46 Закону № 1058-IV, а не ПКМУ № 821.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).
Верховний Суд у своїх судових рішеннях неодноразово зазначав, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду від 19.02.2021 у справі 812/83/18 та від 09.06.2021 № 812/80/18).
Невиплата позивачу, нарахованої на виконання рішення суду суми пенсії становить втручання у його право на мирне володіння присудженими грошовими коштами.
Частиною 1 статті 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі - Закон № 4901), передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 4901 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Засіб юридичного захисту, якого вимагає ст. 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (п. п. 51 і 52).
Отже, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є стягнення заборгованості з пенсії за період з 15.04.2021 по 31.05.2022 у розмірі 46793,71 грн, (з урахуванням виплат проведених у жовтні-листопаді 2025) та з урахуванням подальших проведених виплат.
У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ: 
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 15 квітня 2021 по квітень 2022.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 15 квітня 2021 по квітень 2022 у розмірі 46793 (сорок шість тисяч сімсот дев`яносто три) грн 71 коп., з урахуванням проведених виплат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 29 квітня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, код ЄДРПОУ 14035769). 
Головуючий суддя Баб`юк П.М.