Справа № 572/2119/25
2/572/170/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
27 квітня 2026 року м. Сарни 

Сарненський районний суд Рівненської області 
одноособово суддя Березень Ю. В.,
при секретарі Тарасюк О. М.,
з участю позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , 
представника відповідача Савчук Г. А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського природного заповідника про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до відповідача з позовом, в якому зазначила, що працювала за сумісництвом на посаді інспектора з кадрів Рівненського природного заповідника на 0,5 посадового окладу з оплатою праці згідно штатного розпису пропорційно відпрацьованого робочого часу з 8 листопада 2022 року. 28 січня 2025 року наказом ТВО директора Рівненського природного заповідника № 28 їй оголошено догану за порушення вимог трудового законодавства та п. 2.13 посадової інструкції. 6 березня 2025 року наказом №15-к її звільнено з посади інспектора з кадрів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Оскільки наказ про накладення дисциплінарного стягнення виданий без передбачених законом підстав, просила визнати його неправомірним та скасувати. В зв`язку з пережитим душевним хвилюванням, емоційним стресом, пов`язаним з неправомірними діями роботодавця, їй заподіяна моральна шкода, яку просила стягнути на свою користь в розмірі 50000 грн. Також просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальні витрати на лікування в розмірі 3550 грн.
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року відкрите спрощене позовне провадження у справі, за клопотанням позивачки ОСОБА_1 справа призначена до слухання в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Представник відповідача – Рівненського природного заповідника подав відзив на позов, в якому просив відмовити у його задоволенні. ОСОБА_1 , яка працювала за сумісництвом на посаді інспектора з кадрів, та зазначаючи в табелі обліку робочого часу про своє відпрацювання 4 години (0,5 ставки) кожного робочого дня, не надала документального підтвердження виконання роботи за сумісництвом у вільний від основної роботи час, чим були порушені вимоги п. 2.13 її посадової інструкції. Оскаржуваний наказ № 28 від 28 січня 2025 року виданий у межах строку застосування дисциплінарного стягнення. Моральну шкоду позивачка обґрунтувала обставинами гіпертонічного кризу, який мав місце 26 грудня 2024 року, що не має відношення до оскаржуваного наказу відповідача. Витрати на лікування, які понесла позивачка внаслідок хірургічного втручання, не конкретизовані.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. 
Представник відповідача ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову, давши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.
Встановивши фактичні обставини, визначивши зміст спірних правовідносин, давши оцінку доказам, на підставі яких встановлені відповідні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
ОСОБА_1 згідно наказу Рівненського природного заповідника №69-К від 8 листопада 2022 року прийнята за сумісництвом на посаду інспектора з кадрів на 0,5 посадового окладу з оплатою праці згідно штатного розпису пропорційно відпрацьованого робочого часу з 8 листопада 2022 року.
Посадовою інструкцією інспектора з кадрів, затвердженою заступником директора – головним природознавцем Рівненського природного заповідника ОСОБА_4 6 березня 2023 року, визначені завдання та обов`язки за посадою; згідно п. 2.13 інспектор з кадрів відповідає за правильність ведення табеля робочого часу.
Згідно наказу Рівненського природного заповідника № 28 від 28 січня 2025 року на підставі доповідної записки начальника відділу – головного бухгалтера Галини Савчук від 27 січня 2025 року та пояснення ОСОБА_1 від 27 січня 2025 року інспектору з кадрів ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст.ст. 147-149 КЗпП України оголошено догану за порушення вимог трудового законодавства та п. 2.13 посадової інструкції. На примірнику оскаржуваного наказу наявна відмітка про ознайомлення ОСОБА_1 з його змістом 29 січня 2025 року.
З оглянутої доповідної записки начальника відділу – головного бухгалтера Галини Савчук від 27 січня 2025 року слідує, що за січень 2025 року до табеля обліку робочого часу відсутній графік роботи внутрішнього сумісника інспектора з кадрів ОСОБА_1 . Робота за внутрішнім сумісництвом повинна виконуватись у вільний від основної роботи час (ст. 102 КЗпП), години роботи за кожним із трудових договорів не повинні накладатись.
З письмових пояснень ОСОБА_1 від 27 січня 2025 року слідує, що робота за сумісництвом відображена в табелі обліку робочого часу, графіки роботи у заповіднику не розроблялись, так як є нововведенням, оплата праці проводилась всім внутрішнім сумісникам без графіків. 
6 березня 2025 року наказом №15-к ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора з кадрів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; питання про поновлення на роботі позивачкою ініційовано не було. 
У відповідності до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
З огляду на дотримання роботодавцем визначеного законом строку при накладенні дисциплінарного стягнення (доповідна начальника відділу – головного бухгалтера ОСОБА_5 датована 27 січня 2025 року), доводи позивачки ОСОБА_1 про пропущення такого строку розцінюються як необґрунтовані.
Наказ відповідача № 124 від 26 грудня 2024 року про здійснення дисциплінарного провадження не є предметом позову, він не приймається судом в обґрунтування початку обчислення строку виявлення проступку. 
Робота за сумісництвом – це виконання працівником, крім основної, іншої оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у роботодавця - фізичної особи. Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу (стаття 102-1 КЗпП України).
У відповідності до вимог статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Статтею 149 КЗпП України визначений порядок застосування дисциплінарних стягнень, згідно якого до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Посилаючись у оскаржуваному наказі на недотримання ОСОБА_1 вимог трудового законодавства, роботодавець вказав на порушення нею п. 2.13 посадової інструкції, яка передбачає відповідальність за правильність ведення табеля робочого часу. 
Натомість добросовісність виконання ОСОБА_1 роботи за сумісництвом, починаючи з 8 листопада 2022 року, не спростована відповідачем.
Протягом усього періоду часу позивачка крім основної роботи безперервно виконувала іншу оплачувану роботу на посаді інспектора з кадрів на 0,5 посадового окладу з оплатою праці згідно штатного розпису у вільний від основної роботи час у тій самій установі, про що свідчать копії затверджених та реалізованих табелів обліку робочого часу. 
Претензії до позивачки ОСОБА_1 з приводу невиконання чи неналежного виконання обов`язків за посадою, відсутності на робочому місці, допущених прогулів, тощо, відповідачем не заявлялись, посилання ж відповідача на відсутність графіка роботи ОСОБА_1 , складання якого не передбачене посадовою інструкцією та нормами закону, не свідчить про порушення нею трудової дисципліни. Роботодавець не вправі вимагати від працівника складати графік, не обумовивши такий обов`язок у трудовому договорі.  
Отже, твердження відповідача, що ОСОБА_1 , будучи за посадою відповідальною за правильність ведення обліку робочого часу, порушила вимоги трудового законодавства, є необґрунтованими, оскаржуваний наказ не може залишатись чинним та підлягає скасуванню. 
Судом приймаються до уваги доводи позивачки, що порушенням її законних прав відповідач спричинив їй моральні страждання, що привело до втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагало додаткових зусиль для організації життя, спричинена моральна шкода, з врахуванням принципу розумності, виваженості і справедливості, оцінюється судом у розмірі 6500 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у відповідності до вимог статті 237-1 КЗпП України.
Доводи позивачки про заподіяння їй майнової шкоди у розмірі 3550 грн. через витрати на лікування у період з 1 січня 2025 року по 14 січня 2025 року, не приймаються судом до уваги, обставини погіршення стану здоров`я не перебувають у причинному зав`язку із видачею оскаржуваного наказу, у задоволенні зазначених вимог слід відмовити за безпідставністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Рівненського природного заповідника (с. Чудель Сарненського району Рівненської області, Урочище «Дубки», 1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30460820) задовольнити частково.
Наказ Рівненського природного заповідника № 28 від 28 січня 2025 року про оголошення догани інспектору з кадрів ОСОБА_1 визнати неправомірним та скасувати.
Стягнути з Рівненського природного заповідника на користь ОСОБА_1 6500 (шість тисяч п`ятсот) грн. заподіяної моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 27 квітня 2026 року

Суддя      Березень Ю. В.