Справа № 583/1773/26
3/583/678/26 
ПОСТАНОВА
 
Іменем України
 
12 травня 2026 року м. Охтирка Сумська область
Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., за участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його законного представника ОСОБА_2 , захисника Кудіна О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Охтирського районного відділу ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, студента Охтирського коледжу СНАУ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов 08.04.2026 протокол про адміністративне правопорушення, складений 03.04.2026 щодо неповнолітнього ОСОБА_1 в тім, що він 26.03.2026 року о 17 год. 30 хв по вул. Незалежності,14 м. Охтирка пошкодив лобове скло в автомобілі Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , чим скоїв дрібне хуліганство, адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 26.03.2026 року близько 17 год в м. Охтирка по вул. Незалежності він разом зі своєю подругою ОСОБА_4 гуляли, з ними була її собака. Проходячи напроти магазину «Хатка», від автомобіля до них підбігла інша собака породи «Стеф», яка перебувала без намордника, почала кусати їх собаку, вкусила за палець ОСОБА_4 . Через хвилину прибіг чоловік, щоб забрати собаку. Після того як чоловік забрав собаку, сів до автомобіля Mitsubishi Pajero та намагався поїхати з місця, але інші люди не давали йому проїхати. Він стояв з правого боку автомобіля, ближче до водія та після того як чоловік почав їхати, ОСОБА_1 відійшов у бік і кулаком один раз лівою рукою вдарив у лобове скло автомобіля, щоб він не їхав у натовп людей. Після цього ОСОБА_1 відійшов від автомобіля, а водій поїхав з місця. Прибула поліція та екстрена медична допомога. Однак він ніяких хуліганських дій не вчиняв, це була його реакція, щоб зупинити водія і скло від його удару не розбилося.
Захисник Кудін О.М. та законний представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просили закрити провадження в справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, так як ОСОБА_1 не вчиняв дрібного хуліганства, не розбивав скло в автомобілі, а показані їм фотографії розбитого скла, то не від дій ОСОБА_1 . 
Представник потерпілої адвокат Собина П.М., а також потерпіла ОСОБА_3 , будучи завчасно повідомленими про розгляд справи в установленому законом порядку, про що в справі маються підтверджуючі довідки, у судове засідання не прибули, жодних заяв від них на час розгляду справи не надійшло. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у їх відсутність.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника та законного представника, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.
На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, органом поліції надано такі докази:
- протокол про адміністративне правопорушення від 03.04.2026 серії ВАД № 777935;
- письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ;
- копію паспорта ОСОБА_1 ;
- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Mitsubishi Pajero на ОСОБА_3 ;
- фотографію пошкодженого лобового скла автомобіля;
- DVD диск.
Ретельно дослідивши додані до протоколу матеріали, суд встановив, що ними не підтверджується винуватість ОСОБА_1 в скоєнні дрібного хуліганства за викладених у протоколі обставин.
Сам протокол не є підтвердженням вини, письмові пояснення ОСОБА_3 суд оцінює критично та не може прийняти їх до уваги, оскільки вони не є належним доказом, безпосередньо в суді вона не надала свідчень, так як жодного разу не прибула у судове засідання. А додана фотографія пошкодженого лобового скла не може вважатися належним доказом винуватості ОСОБА_1 , не відображає навіть марки автомобіля.
Диск, що додано до протоколу, який суд в суді дослідив, не містить жодної інформації.
Надаючи оцінку вказаним матеріалам, суд приходить до висновку, що ними не підтверджується винуватість ОСОБА_1 .
Об`єктом даного адміністративного проступку (за ст. 173 КУпАП) є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а тож підприємств, установ та організацій.
З диспозиції ст. 173 КупАП вбачається, що дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Зі змісту Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» вбачається, що своєчасний і правильний розгляд кримінальних та адміністративних справ про хуліганство є дієвим засобом захисту нормальних умов життя людей, поновлення порушених прав потерпілих.
При розгляді кримінальних справ зазначеної категорії суди, серед іншого повинні встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушила особа своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства,чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
З наведеного слід дійти висновку про те, що хуліганство це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке відповідно до ст. 173 КУпАП може виражатися в таких діях як нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Такі дії можливо кваліфікувати як хуліганство, тільки тоді, коли вони були поєднані з очевидним для винного порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Хоч хуліганські дії не рідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1ст. 9 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Таким чином, для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Уряд України у справі «Надточій проти України» № 7460/03 від 15 травня 2008 року визнав, що КУпАП має карний кримінально-правовий характер /п. 21 рішення Європейського суду з прав людини у вказаній справі/, а тому процесуальні норми КУпАП кореспондуються з процесуальними нормами КПК України.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії. Згідно із статтею 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Цей принцип презумпції невинуватості узгоджується з положенням Європейської конвенції з прав людини, визначеними ч. 2 ст. 6, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого Рішення від 11.10.2011 (справа №10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а ЄСПЛ за певних умов також поширив стандарти Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.XI.1950 для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).
З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia») заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Також суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the United Kingdom ), п. 161, Series A заява №25).
За змістом ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, ґрунтується виключно припущеннях, які жодним належним та допустимим доказом не підтверджені, доданий до матеріалів справи відеозапис не містить жодної інформації щодо вчиненого адміністративного правопорушення.
Представник потерпілої адвокат Собина П.М. в судовому засіданні від 05.05.2026 заявляв клопотання про долучення диску з відеозаписом, однак, суд відхилив, оскільки не було належним чином обґрунтовано, яким чином отримано вказану інформацію та яке джерело походження вказаної інформації, а також не відкрито вказану інформацію усім учасникам справи, а при складенні протоколу потерпілою про таке не заявлялося, суд самостійно докази не збирає, потерпіла сторона не була судом обмежена у поданні та збиранні доказів, натомість, представник потерпілої вказаних вимог закону не дотримався. 
Інші документи, долучені до справи захисником Магерка С.О., суд не бере до уваги, оскільки вони не спростовують і не підтверджують винуватість ОСОБА_1 по цій справі.
Клопотання захисника про виклик свідків відхилено, оскільки у протоколі не було зазначено про свідків, а виходячи зі змісту протоколу, їх допит не впливає на вирішення справи.
Таким чином, дії ОСОБА_1 не можуть бути розцінені як такі, що вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства.
За вказаних обставин дії ОСОБА_1 не можуть бути розцінені як такі, що вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, та викликані особистими неприязними стосунками з потерпілим. 
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.173,247 ч. 1 п. 1,251,266,280,283,284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
 
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за ст.173 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу і події адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Охтирського 
міськрайонного суду Т.О. Ярошенко