КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6733/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого Притули К.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту соціальної та ветеранської політики Кропивницької міської ради (25022, м. Кропивницький, вул. Архітектора Паученка, 41/26, кімн. 224, ЄДРПОУ 43947572) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:
- визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради у виплаті грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування за 2025 рік, викладену у відповіді від 05.09.2025 №Н-669; 
- зобов`язати Департамент соціальної політики Кропивницької міської ради здійснити виплату грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування за 2025 рік згідно з пунктом 4 частини 1 статті 20 Закону України №796-ХІІ; 
- визнати протиправним спотворення його персональних даних у відповіді Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради від 05.09.2025 №Н-669 шляхом зазначення його як « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 »; 
- визнати протиправним надання Департаментом соціальної політики Кропивницької міської ради незасвідченої паперової копії електронного документа замість відповіді у формі, передбаченій статтею 15 Закону України «Про звернення громадян»; 
- зобов`язати Департамент соціальної політики Кропивницької міської ради надати повторну відповідь на його заяву від 01.09.2025 у вигляді письмового документа на паперовому носії з власноручним підписом керівника або особи, що виконує його обов`язки, із зазначенням його П.І.Б. у давальному відмінку, відповідно до пункту 5.15 ДСТУ 4163:2020.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 вересня 2025 позивач звернувся до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради, шляхом надсилання електронною поштою заяви у електронному вигляді, стосовно виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування за 2025 рік. Листом від 05.09.2026 №Н-669 відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про відмову у виплаті компенсації з посиланням на п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік». На думку позивача, посилання Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради на Закон України «Про державний бюджет України на 2025 рік» як підставу для відмови у виплаті грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування за 2025 рік є незаконною, а відмова у такій виплаті є прямим звуженням його конституційного права.
Також, на думку позивача, Департаментом соціальної політики Кропивницької міської ради протиправно направлено незасвідчену копію електронного документу – відповіді від 05.09.2025 №Н-669. Крім того, позивач вважає, що в оскаржуваній відповіді, всупереч ст.32 Конституції України спотворено персональні дані шляхом зазначення його як « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 », чим знецінено його статус як людини і громадянина.
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року ОСОБА_4 , позовну заяву залишено без руху (а.с.12).
10 жовтня 2025 року, на адресу суду ОСОБА_1 направлено уточнений адміністративний позов (а.с. 15-19).
14 жовтня 2025 року, ухвалою судді Дегтярьової С.В., відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с. 21).
17 жовтня 2025 року від представника Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради, на адресу суду надійшов відзив, в якому представник зазначає що листом від 05.09.2025 № Н-669 Департамент повідомив позивача про відсутність законних підстав для виплати грошової компенсації замість путівки, оскільки пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX (далі - Закон № 4059-IX) зупинено дію пункту 4 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким передбачено одержання грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки. Також вказує, що Департаментом підготовлено відповідь та направлено заявнику на електронну пошту зазначену у заяві з дотриманням норм чинного законодавства України у встановлені законом терміни (а.с.25-27).
27 жовтня 2025 року позивачем направлено до суду відповідь на відзив, в якому ОСОБА_1 вказує, що відповідачем не спростовано доводів зазначених у позовній заяві та просить суд задовольнити його позовні вимоги (а.с. 32-34).
На підставі розпорядження керівника апарату Кіровоградського окружного адміністративного суду № 357 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ» призначено проведення повторного автоматизованого цієї справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 у зв`язку з призначенням на посаду судді П`ятого апеляційного адміністративного суду за конкурсом (а.с.37).
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу розподілено на суддю Притулу К.М. (а.с.36). 
Ухвалою судді Притули К.М. від 08.01.2026 справу прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.38).
Судом враховано, що Рішенням Кропивницької міської ради від 25.09.2025 № 2744 дев`ятої сесії восьмого скликання «Про внесення змін до рішення Кропивницької міської ради від 02.02.2021 № 49 «Про структуру та загальну чисельність виконавчих органів Кропивницької міської ради» (зі змінами) внесено зміни до рішення Кропивницької міської ради від 02.02.2021 № 49 «Про структуру та загальну чисельність виконавчих органів Кропивницької міської ради» (зі змінами) та перейменовано департамент соціальної політики Кропивницької міської ради на департамент соціальної та ветеранської політики Кропивницької міської ради.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. 
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), про що йому видано посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.8). 
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 01.09.2025 звернувся до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської з заявою щодо виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування за 2025 рік (а.с.6). 
05.09.2025, Департаментом соціальної політики Кропивницької міської, на електронну адресу позивача, направлено лист за №Н-669, в якому повідомлено про відсутність законних підстав для виплати грошової компенсації замість путівки, оскільки пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX (далі - Закон № 4059-IX) зупинено дію пункту 4 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким передбачено одержання грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки (а.с.7).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із частиною другою статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються гарантовані державою компенсації та пільги позачергове на щорічне безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, за надання послуг із санаторно-курортного лікування чи одержання за їх бажанням грошової компенсації у розмірі середньої вартості путівки в Україні.
Порядок надання щорічної грошової допомоги та здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Розмір щорічної грошової допомоги, щорічний розмір середньої вартості путівки в Україні визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Механізм надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості санаторно-курортних путівок або путівок на відпочинок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам та закладам відпочинку, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, здійснення громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, доплати за надання додаткових послуг за рахунок власних коштів у разі недостатності суми грошової допомоги, а також виплати зазначеним громадянам грошової компенсації у розмірі середньої вартості путівки в Україні визначає Порядок надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок санаторно-курортним закладам та закладам відпочинку, здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 №854 (надалі - Порядок №854).
Пунктом 3 Порядку №854 визначено, що безоплатними санаторно-курортними путівками або путівками на відпочинок (далі - путівки) шляхом надання грошової допомоги забезпечуються громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема громадяни, віднесені до категорії 1, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - громадяни, віднесені до категорії 1).
Безоплатне забезпечення путівками громадян, віднесених до категорії 1, та дітей з інвалідністю проводиться шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам та закладам відпочинку, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики (далі - заклади), за надання послуг із санаторно-курортного лікування або відпочинку (пункт 6 Порядку №854).
Згідно із частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Спір у цій справі стосується наявності підстав для отримання позивачем компенсації вартості путівки на санаторно-курортне лікування, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильської АЕС 1 категорії, у 2025 році.
Вирішуючи спір, суд враховує, що Президент України 24.02.2022 прийняв Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, яким запроваджено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі строк запровадження воєнного стану неодноразово продовжувався та триває у зараз.
Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» зупинено на 2025 рік дію пункту 4 частини першої статті 20, пункту 10 частини третьої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
У свою чергу, відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VІІІ «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон №389) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Частина друга статті 20 Закону №389 передбачає, що в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.
Так, частиною другою статті 64 Конституції України установлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. 
Водночас, правовідносини щодо соціального захисту громадян регулюються статтею 46 Конституції України, яка не передбачена частиною другою статті 64 Конституції України.
Суд зазначає, що з огляду на запровадження в Україні воєнного стану та для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації, виходячи з наявних/обмежених фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування зупинення дії деяких положень законодавства, зокрема що стосується позачергового щорічного безплатного забезпечення санаторно-курортними путівками, ніяким чином не може розцінюватися, як звуження права на соціальний захист, таке рішення покликане, передусім, фінансово забезпечити заходи правового режиму воєнного стану в Україні та заходи загальної мобілізації.
При цьому, враховуючи наведене, суд погоджується із позицією відповідача, що компенсація за санаторно-курортне лікування не є основним джерелом його існування.
Таким чином, відмова Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради у виплаті грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування за 2025 рік, є правомірною.
Також суд зазначає, що посилання позивача на постанову Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 грудня 2024 року у справі № 240/1121/24 не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказана правова позиція не є релевантною до обставин цієї справи. Ключовим питання вказаної справи було питання застосування Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) з урахуванням юридичної позиції Конституційного Суду України, висловленої у Рішенні від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021, під час нарахування особі пенсії за цим Законом, а не правомірність відмови у виплаті грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування за 2025 рік згідно з пунктом 4 частини 1 статті 20 Закону України №796-ХІІ.
Щодо доводів позивача про те що Департаментом соціальної політики Кропивницької міської ради неправомірно направлено копію електронної відповіді замість оригіналу документа з реальними підписами і печаткою, суд зазначає наступне.
Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 01.09.2025 про виплату грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування за 2025 рік, позивач відповідь з прийнятим рішенням просив направити на його електронну адресу.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». 
Згідно з пунктом 5.15. ДСТУ 4163-2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» адресатами документа можуть бути юридичні особи, їхні структурні підрозділи, конкретні посадові особи та громадяни. Якщо документ адресують фізичній особі, спочатку зазначають власне ім`я та прізвище адресата в давальному відмінку, потім — поштову адресу. 
Враховуючи, що позивач не заперечує що Департаментом підготовлено відповідь та направлено заявнику на його електронну пошту, суд приходить до висновку, що відповідачем надано відповідь з дотриманням вимог чинного законодавства України, а направлення на поштову адресу позивача паперової копії такої відповіді жодним чином не порушує права позивача.
Щодо доводів позивача про те, що у відповіді від 05.09.2025 №Н-669 відповідач всупереч Конституції України протиправно ідентифікував його як фізичну особу, чим знецінив статус людини і громадянина, суд зазначає наступне. 
Конституція України є Основним Законом України, який визначає основоположні засади державного устрою, засадничі принципи функціонування державної влади, основні права, свободи та обов`язки людини, громадянина, засади здійснення правосуддя, адміністративно-територіальний устрій держави тощо, відтак визначення термінів не є предметом регулювання Основного Закону України. 
Статтею 92 Конституції України визначено коло питань, які визначаються чи встановлюються виключно законами України. Так, відповідно до пунктів 1, 2 частини першої цієї статті виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства. 
Як правило, законодавчі акти залежно від предмета правового регулювання містять визначення термінів, які застосовуються для цілей відповідного закону.
Так, відповідно до статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
У свою чергу, частиною першою статті 2 ЦК визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.
Згідно зі статтею 24 ЦК «Поняття фізичної особи» людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.
З огляду на наведене, стосовно людини, як суб`єкта цивільних прав та обов`язків, у цивільному законодавстві застосовується поняття «фізична особа».
Таким чином, зазначивши у відповіді від 05.09.2025 №Н-669 спочатку власне ім`я та прізвище позивача в давальному відмінку, потім — поштову адресу, відповідачем не порушено вимоги до оформлення документів. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у виплаті грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування за 2025 рік, викладена у відповіді від 05.09.2025 №Н-669 прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, у зв`язку із чим доводи адміністративного позову суд вважає безпідставними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. 
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту соціальної та ветеранської політики Кропивницької міської ради (25022, м. Кропивницький, вул. Архітектора Паученка, 41/26, кімн. 224, ЄДРПОУ 43947572) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА