Справа № 339/112/26
Провадження № 2/339/132/26
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

25 травня 2026 року Болехівський міський суд Івано-Франківської області 
у складі: головуючого - судді Кілик М.П.,
за участю секретаря судового засідання Ганчар Т.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болехів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») Лисенко О.С. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 24.06.2025-100002030 від 24.06.2025 у розмірі 16600 гривень, а також судові витрати.
У обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 24.06.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір 24.06.2025-100002030. Кредитодавцем документи, що складають Кредитний договір, підписувались електронним підписом. Позичальником документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн строком на 217 днів. Відповідач 24.06.2025 отримав вказані кошти. Таким чином, позивач виконав зобов`язання за договором. Проте відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за Договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн, процентів за користування кредитом в розмірі 7750 грн, комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 450 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) – 900 грн, неустойки 250 грн, всього 16600 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. 
Ухвалою судді від 12 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 01 квітня 2026 року. Ухвалами суду від 01 квітня 2026 року та 16 квітня 2026 задоволено заяви відповідача про відкладення розгляду справи з метою позасудового вирішення спору. При цьому, відповідач подав копію платіжної інструкції щодо оплати за кредитним договором.
06.05.2026 до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 24.06.2025-100002030 від 24.06.2025 у розмірі 4600 гривень, судові витрати покласти на відповідача.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не прибув, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач  ОСОБА_1 у судове засідання 25.05.2026 не прибув, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. З урахуванням того, що  ОСОБА_1 , будучи належно повідомленим про час розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки, клопотань про відкладення не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі ч.3 ст.223 ЦПК України. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.1, ч.2 ст.1054 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.2 ст. 1056-1 ЦК України).
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до змісту ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.13 вказаного Закону договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом "Про електронну комерцію"). 
У ч.2 ст.639 ЦК України визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Положеннями ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Суд установив, що 24.06.2025 між позивачем ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №24.06.2025-100002030. Договір укладено в електронній формі, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». 
Зокрема, 24.06.2025відповідач ознайомився з умовами та підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), розміщеної на вебсайті кредитодавця, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця, у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору, порядок укладення електронного кредитного договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту) (а.с. 10-11).
Також відповідач 24.06.2025 підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором: заявку кредитного договору №24.06.2025-100002030 (кредитної лінії), сформовану після ідентифікації позичальника та обрання ним конкретних умов кредитування та їх схвалення кредитодавцем. Вказана заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (а.с. 11-12). А також таким же способом підписав відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформовану на сайті кредитодавця (а.с.12-13). 
Саме такі складові електронного кредитного договору, як вищевказана Пропозиція, Заявка та Відповідь позичальника про прийняття пропозиції передбачено пунктом 2.2 Пропозиції ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору. 
На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит на таких умовах: сума кредиту становить 5000 грн, строк, на який надається кредит 217 днів з дня його надання, дата повернення кредиту – 26.01.2026. Процентна ставка (плата за користування кредитом) - 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів, зазначених у графіку (з 24.06.2025 по24.09.2025) та 0,5 % - протягом решти чергових періодів (25.09.2025 – 26.01.2026). Денна процентна ставка - 0,84%. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 450 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 450 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
Позивач умови укладеного договору виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами у розмірі 5000 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну карту, вказану позичальником (відповідачем) у заявці кредитного договору (а.с.11 зворот, 21).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку за Договором станом на 26.01.2026, тобто в межах строку кредитування, ОСОБА_1 нараховано заборгованість у загальному розмірі 16600 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн, процентів за користування кредитом в розмірі 7750 грн, комісії 1350 грн, неустойки (штраф) 2500 грн, - яку позивач просив стягнути з відповідача. 
З матеріалів справи також вбачається, що відповідач частково погасив заборгованість, зокрема, 15.04.2026 сплатив 12 000 грн. Після чого, позивач здійснив зарахування коштів: 2900 грн – тіло кредиту, 7750 грн – проценти, 1350 грн – комісія.
У зв`язку з чим представником позивача було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 4600 гривень.
Відтак, вбачається, що зменшивши розмір позовних вимог, позивач просить фактично стягнути 2100 грн основного боргу (тіла кредиту) та 2500 грн неустойки.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу ТОВ «Споживчий центр») у повному обсязі не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом (простроченим тілом кредиту) в розмірі 2100 грн, відтак позов в цій частині підлягає до задоволення.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 2500 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває по теперішній час.
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення 2500 грн неустойки за кредитним договором є безпідставними у зв`язку зі звільненням позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки у період дії воєнного стану, та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,4 грн (позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 1215,44 грн (2100 грн х 2662,40 грн / 4600 грн).
Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив: 

позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 24.06.2025-100002030 від 24.06.2025 в розмірі 2100 (дві тисячі сто) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1215 гривень 44 копійки.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження): 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133а, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37356833;
відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 25 травня 2026 року.

Суддя: М.П.Кілик