Справа № 372/2864/26 
Провадження 2-2260/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року  Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Висоцької Г. В., за участю секретаря Куник О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вони від зареєстрованого шлюбу із відповідачем мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою. 
Відповідач періодично надає матеріальну допомогу на дитину добровільно, однак така допомога є нерегулярною, її розмір не визначений, що не забезпечує стабільного та належного утримання дитини. З метою належного забезпечення прав та інтересів дитини, а також для встановлення чіткого і стабільного порядку утримання дитини, виникла необхідність у судовому врегулюванні питання сплати аліментів. А тому вона просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини щомісячно, від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 13.05.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання в спрощеному позовному провадженні.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, до якої долучив доказ сплати аліментів за травень місяць в розмірі 3099,49 грн. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 
Судом встановлено, що 23 травня 2014 року ОСОБА_1 -  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклала шлюб з ОСОБА_2 -  ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 253, серії НОМЕР_1 від 30.03.2026 р.
Від спільного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 620, серія НОМЕР_2 від 23 липня 2014 року виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. 
Факт проживання сина разом із позивачкою підтверджується довідкою ВПО.
Як зазначено у позовній заяві та встановлено судом, відповідач періодично надає матеріальну допомогу на дитину добровільно, однак така допомога є нерегулярною, її розмір не визначений, що не забезпечує стабільного та належного утримання дитини. 
З метою належного забезпечення прав та інтересів дитини, а також для встановлення чіткого і стабільного порядку утримання дитини, виникла необхідність у судовому врегулюванні питання сплати аліментів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є її право на утримання батьками до досягнення нею повноліття.
Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено вст. 180 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положення ч. 2 - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України.
Беручи до уваги наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки є працездатним, не є інвалідом, не страждає на тяжке захворювання та має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, належним чином, як того вимагає Закон, а тому з відповідача на користь позивачки на утримання сина належить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх його доходів, щомісячно, але в менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд не може врахувати надану відповідачем довідку про сплату 3099,49 грн. добровільної допомоги на дитину, оскільки позбавлений об`єктивної можливості визначити грошовий еквівалент частини від доходів відповідача без документальних доказів розміру доходу відповідача. Однак, вказаний документ може бути врахований у виконавчому провадженні під час нарахування суми аліментів до сплати за судовим рішенням. 
Таким чином встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивачки базуються на законі, тому вони підлягають задоволенню.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
У відповідності до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, отже згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1331, 20 грн. 
Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180 - 182,183,184,191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 141,247,258,259,263-265,268,354ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 11 травня 2026 року, та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн. 
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         Г.В.Висоцька