ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 травня 2026 року 	Справа № 280/2222/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
16 березня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.02.2026 №084050010924 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та призначення пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 26.02.2026 пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 27.01.2026 №04.03-23/4, від 27.01.2026 №04.03-23/5 та від 16.02.2026 №04.03-23/6.
Ухвалою суду від 23.03.2026 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідачем було прийнято протиправне рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та призначення пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ. Позивач зазначає, що відповідно до п.4 ч.2 ст.46 Закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зараховується до стажу державної служби. Вказує, що стаж державної служби позивача, набутий до 01.05.2016, що становить 28 років 11 місяців 20 днів, підтверджується записами №№6-8, 13-25, 32-38 у її трудовій книжці НОМЕР_1 , що надає право на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ. Просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено про те, що Законом України «Про державну службу» передбачено, що прийняття на державну службу, просування по ній службовців, стимулювання їх праці, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, проводиться відповідно до категорій посад службовців, а також згідно з рангами, які їм присвоюються. З 04.07.2001 набрав чинності Закон України від 07.06.2001 №2493 «Про службу в органах місцевого самоврядування», відповідно до якого посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців. Тобто, посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби. Отже, відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби спірні періоди роботи, оскільки позивачу присвоєно ранг посадової особи місцевого самоврядування. Інших документів на підтвердження спірного періоду до органу Пенсійного фонду не надано. Відповідач зазначає, що Закон №889 починаючи з 01.06.2015 не передбачає проведення перерахунку пенсій, в тому числі призначених згідно із Законом №3723, а Постановою №1013 виключено п.4 Постанови №865, підстави проведення перерахунку пенсій, які було передбачено ст 37-1 Закону №3723, відсутні, а за таких обставин, є безпідставними вимоги щодо зобов`язання Головне управління врахувати при обчисленні пенсії довідки Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 27.01.2026 №04.03-23/4, від 27.01.2026 №04.03-23/5 та від 16.02.2026 №04.03-23/6. З урахуванням викладеного у відзиві, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 19.02.2026 звернулася до територіальних органів ПФУ з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 26.02.2026 №084050010924, яке прийнято за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Позивачка, не погодившись з прийнятим рішенням, звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Суд зазначає, що 01.05.2016 у повному обсязі набув чинності Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (далі – Закон №889), згідно ч.2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до ст.90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.
Так, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст.37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №899 «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа №822/524/18).
Приймаючи спірне рішення, відповідач послався саме на те, що позивач не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, оскільки на думку відповідача періоди роботи в органах місцевого самоврядування не відносяться до категорії посад державної служби.
Разом з тим, суд вважає такі доводи відповідача помилковими, з огляду на таке.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивачка працювала: 
з 01.04.1981 по 26.12.1989 на посаді інженера відділу технагляду УКБ Запорізького міськвиконкому, що становить 8 років 8 місяців 26 днів; 
з 27.12.1989 по 23.07.1991на посаді інженера-спеціаліста відділу технагляду №6 УКБ Запорізького міськвиконкому, що становить 1 рік 6 місяців 27 днів;
з 04.05.1993 по 26.03.1996 на посаді заступника завідувача відділом запису актів громадянського стану Запорізького міськвиконкому, становить 2 роки 10 місяців 23 дні;
з 27.03.1996 по 17.10.1998 на посаді заступника завідувача відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого Комітету міської Ради народних депутатів, становить 2 роки 6 місяців 21 день;
з 01.03.1999 по 13.07.2001 на посаді заступника начальника відділу житлових субсидій виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради, становить 2 роки 4 місяці 13 днів;
з 03.08.2005 по 11.12.2007 на посаді головного спеціаліста – соціального інспектора відділу житлових субсидій управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради, становить 2 роки 4 місяці 9 днів; 
з 12.12.2007 по 07.04.2011 на посаді начальника відділу – головного державного соціального інспектора відділу державних соціальних інспекторів управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради, становить 3 роки 3 місяці 27 днів;
з 08.04.2011 по 01.05.2016 на посаді головного державного соціального інспектора сектору державних соціальних інспекторів управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, становить 5 років 0 місяців 24 дні.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Згідно ч.2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до п.4 ч.2 статті 46 Закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зараховується до стажу державної служби.
А відтак, до 01.05.2016 чинним на той час законодавством України було прямо передбачено, що період роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.
Отже, оскільки позивач у спірний період займала посаду в органах місцевого самоврядування, відповідно такий період має бути врахований до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.
За таких обставин, позивачка має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, оскільки станом на 01.05.2016 працювала в органах місцевого самоврядування та мала понад 10 років стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державної служби. 
Під час ухвалення рішення судом враховується правова позиція ВЕРХОВНОГО СУДУ викладена у постанові від 27.01.2023 по справі №340/4184/21, від 09.05.2023 по справі №560/928/20.
Верховний Суд у постанові від 27.01.2023 у справі № 340/4184/21 виклав правовий висновок, згідно із яким для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.02.2026 №084050010924 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та призначення пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 26.02.2026 пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 27.01.2026 №04.03-23/4, від 27.01.2026 №04.03-23/5 та від 16.02.2026 №04.03-23/6.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова