Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року        м. Рівне

Справа № 570/789/26
Провадження № 33/4815/709/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
захисника – Бідюк Т.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бідюк Т.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2026 року, – 

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2026 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком один рік. 
З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2026 року о 15 год. 37 хв. на 155 км автодороги Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом Audi Q7, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), і від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Бідюк Т.В. просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1  у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 , який на час розгляду справи вже проходив військову службу, а клопотання захисника про відкладення судового засідання не було задоволено судом, що позбавило можливості апелянта подати до суду висновок КП «РОЦПЗН» №838 від 27.01.2026 року, яким підтверджується відсутність в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.
Наголошує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, однак дане питання виникло вже після того як працівники поліції мали намір доставити його до ТЦК та СП. Після проходження ОСОБА_1 зазначеного медичного огляду працівники поліції здійснили незаконне затримання ОСОБА_1 та доставили його до ТЦК та СП. В подальшому ОСОБА_1 було мобілізовано і він проходить військову службу.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 07 травня 2026 року за його відсутності та відсутності його захисника (а.с. 22).
Копію постанови захисник Бідюк Т.В. отримала 14 травня 2026 року (а.с. 24, 30). 
Апеляційна скарга подана до місцевого суду 25 травня 2026 року (а.с. 25).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Бідюк Т.В. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень вказаних норм не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена доказами: направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписами працівників поліції.
Однак з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 2 КУпАП передбачено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Згідно з ст. 251 КУпАП, на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст. ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положенням п. 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).
Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно відеозапису після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній поцікавився у працівників поліції про причину зупинки, на що вони не змогли відповісти і лише після перевірки автомобіля по базі даних встановили відсутність страхового полісу (файл Clip 0, Clip 1).
Відеозаписом зафіксовано, що в ході спілкування з водієм патрульні виявили в ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та неодноразово пропонували йому їхати з ними в медичний огляд для проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.
Разом з цим, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не висловлював категоричної відмови від проходження огляду в медичному закладі, а лише зауважував, що не довіряє працівникам поліції, оскільки поряд стоять працівники ТЦК. ОСОБА_1 просив зачекати приїзду адвоката для того, щоб забезпечити дотримання його прав, оскільки вважає зупинку незаконною.
Після приїзду адвоката Бідюк Т.В. працівники поліції повідомили, що вже складають відносно водія ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, хоча захисник повідомила, що ОСОБА_1 готовий їхати у медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак без представників ТЦК.
В матеріалах справи міститься медичний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного ви іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 838 від 27 січня 2026 року, який було складено лікарем КП «РОЦПЗН».
Відповідно до вказаного медичного висновку ОСОБА_1 звернувся в КП «РОЦПЗН» з метою проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння. Огляд було проведено 27 січня 2026 року о 17 год. 15 хв. За результатами огляду встановлено, що в ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння (а.с. 45).
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що після проходження огляду в медичному закладі працівники поліції затримали його і доставили до ТЦК та СП, а в подальшому він був мобілізований та на даний час проходить військову службу.
Адвокат Бідюк Т.В. повідомила, що після виходу з медичного закладу працівники поліції незаконно затримали ОСОБА_1 і доставили його до ТЦК та СП, а щодо неї також застосовували грубу фізичну силу внаслідок чого вона подала заяву до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому про вчинення працівниками поліції кримінальних правопорушень, однак їй було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР. Разом з цим, ухвалою суду орган досудового розслідування було зобов`язано внести відомості до ЄРДР.
На переконання апеляційного суду, наявний у справі відеозапис працівників поліції та пояснення захисника і ОСОБА_1 підтверджують, що дії та манера спілкування працівників поліції свідчать про створення ситуації, спрямованої на провокування відмови з метою подальшого доставлення особи до ТЦК, що й було використано як формальна підстава для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцію та законами України. 
Закон України «Про Національну поліцію» прямо вимагає від працівників поліції діяти об`єктивно та неупереджено (ст.ст. 7, 23).
Європейський суд з прав людини вказує, що провокація має місце, коли:
- ініціатива виходить від правоохоронців, а не від особи («Тейксейра де Кастро проти Португалії»»);
- особу ставлять у ситуацію, де вона фактично змушена вчинити дії, які кваліфікуються як правопорушення («Раманаускас проти Литви»);
- правоохоронці не просто фіксують факт порушення, а створюють умови для його вчинення («Баннікова проти росії»).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, які мають значення для справи, здобуті у спосіб, що відповідає закону.
Докази, отримані внаслідок провокації, не можуть бути допустимими, оскільки вони здобуті шляхом тиску та маніпуляції з боку органу влади.
Апеляційний суд бере до уваги медичний висновок КП «РОЦПЗН» № 838 від 27 січня 2026 року яким встановлено факт відсутності в ОСОБА_1 ознак сп`яніння, в якості доказу його невинуватості в інкримінованому йому правопорушенні. 
Розглядаючи справу за відсутності сторони захисту, суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 та його захисника можливості надати докази на підтвердження своєї невинуватості, тому прийшов до помилкового висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У ст. 62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи вищевикладене, оскільки захисником надано докази невинуватості ОСОБА_1 , що підтверджується медичним висновком та докази обґрунтованості його відмови їхати з працівниками поліції в медичний заклад з огляду на побоювання щодо його доставки в ТЦК, що в подальшому й відбулося і підтверджується поясненнями сторони апелянта, тому на переконання апеляційного суду в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Бідюк Т.В.строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Бідюк Т.В. задовольнити. 
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович