Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року, м. Харків справа № 520/16975/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ширант А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:
- визнати протиправним дії Відповідача, щодо не виплати мені одноразової грошової допомоги у розмірі 241560,00 грн., призначеної рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.07.2024 року протокол № 78/975, зі змінами відповідно до Рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.02.2025 року протокол № 3/зм;
- зобов`язати Відповідача виплатити мені одноразову грошову допомогу у розмірі 241560,00, 00 грн., призначеної рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.07.2024 року протокол № 78/975, зі змінами відповідно до Рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.02.2025 року протокол № 3/зм.

Позиція позивача 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому 07.11.2023 було повторно встановлено ІІ групу інвалідності з висновком – Так, пов`язана проходженням військової служби. 
Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (від 05.07.2024 року протокол № 78/975, позивачу було призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 187880,00 грн., проте, кошти виплачено не було, оскільки відповідач вважав, що рішення Комісії є помилковим. 
07.02.2025, Комісія, після перегляду рішення від 05.07.2024, повторно прийняла рішення про виплату позивачу спірної одноразової грошової допомоги. Проте, відповідачем кошти протиправно не виплачуються, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. 

Позиція відповідача
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при розгляді питання виплати позивачу одноразової грошової допомоги було виявлено, що в прийнятому рішенні та в протоколах засідання Комісії помилково зазначено недостовірну інформацію, яка не відповідає поданим документам та може вплинути на розмір ОГД.
В рішенні Комісії зазначено, що ОСОБА_1 визнаний особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі довідки МСЕК серії 12ААВ № 689440 від 07.11.2023, але помилково визначено рік, в якому вперше встановлено інвалідність (2023), фактично в 2020 році ( довідка МСЕК серії 12ААА № 992989 від 17.01.2020)
Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 

Обставини, встановлені судом та зміст правовідносин
Судом встановлено, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 01.02.2021 до 1 лютого 2023 року, причина інвалідності: загальне захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 738814.
Позивачу повторно встановлено ІІ групу інвалідності з 07.11.2023 безстроково, причина інвалідності: захворювання, Так, пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 689440.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.07.2024 №78/975, Комісія, розглянувши подані документи, дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 р. № 975, Головному сержанту у відставці ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), звільненому 04.10.2023, який є особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, на підставі довідок МСЕК серії 12AAA № 992989 від 17.01.2020 та серії 12ААВ № 689440 від 07.11.2023 та листів Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медикосоціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації від 30.01.2024 № 01-13/141 та від 22.02.2024 № 01-13/337 - у розмірі 70- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2023), в сумі 187880 (Сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп.
Відповідач, листом від 24.01.2025 повідомив позивача, що в рішенні Комісії від 05.07.2024 № 78/975, пункті 26 помилково зазначено, що позивач визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на перше січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2023), в сумі 187880 грн. 00 коп.
Фактично, позивача визнано особою з інвалідністю 2 групи первинно від загального захворювання на підставі довідки МСЕК серії 12ААА № 992989 від 20.01.2020 та особою з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі довідки МСЕК серії 12AAB № 689440 від 04.12.2023.
Про необхідність прийняття рішення відповідно до документів, які було Вами подано та ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено на розгляд Комісії, повідомлено Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України листами ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.07.2024 № 9315/с (вихідний СЕДО № 1114/10003 від 24.07.2024), від 02.09:2024 № 11441/с (вихідниЙ СЕДО № 114/12219 від 04.09.2024), від 14.10.2024 № 115/1/ОГД (вихідний СЕДО № 1114/14276 від 14.10.2024), та від 22.01.2025 № 1458 (вихідний СЕДО № 1114/1204 від 23.01.2025)07.2004 № 7575. Після прийняття відповідного рішення Вас буде повідомлено.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.02.2025 №3/зм, Комісія, у зв`язку з уточненням кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги та виправленням описок прийняла таке рішення, відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 р. № 975, у зв`язку з технічною помилкою в частині визначення групи інвалідності та, відповідно, суми призначення допомоги, пункту 26 протоколу засідання Комісії від 05.07.2024 № 78/975 викласти в такій редакції: "26. Головному сержанту у відставці ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), звільненому 04.10.2023, який є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, на підставі довідки МСЕК серії 12ААВ № 689440 від 07.11.2023- у розмірі 90 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2023), в сумі 241560 (Двісті сорок одна тисяча п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп"
Відповідач, у зв`язку з виявленням помилки у рішенні комісії направив Директору Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України лист від 24.04.2025, в якому зазначив, що Рішенням Комісії, протоколи від 05.07.2024 № 78/975 п.26 та від 07.02.2025 № 3/зм п.13 прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975 головному сержанту у відставці ОСОБА_1 . В рішенні Комісії зазначено, що первинне інвалідність встановлена в 2023 році, фактично в 2020 році, що привело до не вірно застосованого прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність. Просив переглянути прийняті рішення Комісією щодо призначеної одноразової грошової допомоги позивачу з метою внесення змін до протоколів засідання Комісії з зазначенням достовірної інформації про календарний рік, в якому вперше встановлено інвалідність.
Вважаючи, що відповідачем протиправно не виплачується призначена позивачу одноразова грошова допомога, позивач звернувся до суду з цим позовом. 

Норми права, які застосовує суд: процесуальні положення
У КАС України визначені завдання та основні засади адміністративного судочинства, зокрема вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ст. 2 КАС України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (ч. 1 ст. 5 КАС України).
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).
Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.4 ст. 9 КАС України).
Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Керуючись ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосовує суд, висновки суду
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з вимогами ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України, Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (далі – Закон №2011-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст. 16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Частиною 2 ст. 16-2 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Кабінетом Міністрів України Постановою від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та осіб, звільнених з військової служби (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) (далі – Порядок №975, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Підпунктом 5 п. 4 Порядку №975 визначено, що одноразова грошова допомога призначається у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Відповідно до п.п.2 п. 17 Порядку №975, у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від групи інвалідності та її причинного зв`язку військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або особі, звільненій з військової служби, інвалідність якої встановлено не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі: 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;
Згідно з п.п. 22,23 Порядку №975, призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюються Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, розвідувальним органом Міноборони, Службою зовнішньої розвідки та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу після визначення переліку осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку, які мають право на одержання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів, передбачених пунктами 20 і 21 цього Порядку, розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 20 і 21 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Доопрацювання документів здійснюється у порядку, визначеному абзацом другим цього пункту, а після надходження додаткових документів приймається рішення про призначення одноразової грошової допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження заяви до розпорядника бюджетних коштів або про відмову в її призначенні.
Строки подання рішення розпорядника бюджетних коштів уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги, а також строки видання наказу про виплату уповноваженим органом одноразової грошової допомоги встановлюються міністерствами та державними органами.
Під час воєнного стану рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймається розпорядником бюджетних коштів протягом трьох місяців з дня отримання всіх необхідних документів.
При вирішенні цієї справи суд враховує, що позивачем оскаржується не виплата відповідачем вже призначеної одноразової грошової допомоги, а відповідачем не заперечується факт не виплати такої одноразової грошової допомоги. При цьому, розмір такої допомоги, не є предметом оскарження у цій справі.
З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що спірна допомога призначається військовослужбовцю або особі звільненій з військової служби внаслідок встановлення інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби.
Судом встановлено, що позивачу інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби встановлено вперше 07.11.2023.
Натомість, раніше позивачу встановлювалась інвалідність внаслідок загального захворювання, що не може призводити до призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої Порядком №975. 
Отже, безпідставними та необґрунтованими є доводи відповідача, що Комісією Міністерства оборони невірно застосовано прожитковий мінімум, для визначення розміру одноразової грошової допомоги станом на 2023 рік замість правильного, на думку відповідача, прожиткового мінімуму станом на 2020 рік (в якому позивачу вперше було встановлено інвалідність).
Окрім цього, суд звертає увагу, що комісією Міністерства оборони України, при призначенні одноразової грошової допомоги враховувалась довідка МСЕК серії 12AAA № 992989 від 17.01.2020.
При цьому, при перегляді власного рішення Комісією Міністерства оборони України були виявлені помилки лише у розмірі призначеної одноразової грошової допомоги. 
На переконання суду, відповідач, після отримання від Комісії Міністерства оборони України переглянутого рішення (протокол від 07.02.2025 №3/зм), як розпорядник бюджетних коштів, мав виплатити позивачу призначену та додатково переглянуту одноразову грошову допомогу. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04, пункт 70) Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він зазначив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 05.07.2023 року у справі №912/2797/21 принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15 грудня 2021 року у справі №1840/2970/18, в якому суд касаційної інстанції зазначив, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Натомість, відповідач необґрунтовано, посилаючись на помилки у рішенні Комісії Міністерства оборони України, не виплачує позивачу вже призначену одноразову грошову допомогу. 
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Разом з тим, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відтак, такий не сплачувався, а отже не підлягає відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 6-9,14,73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
2. Визнати протиправним дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 241560,00 грн., призначеної рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.07.2024 року протокол № 78/975, зі змінами відповідно до Рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.02.2025 року протокол № 3/зм.
3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 241560,00 грн., призначеної рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.07.2024 року протокол № 78/975, зі змінами відповідно до Рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.02.2025 року протокол № 3/зм.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення) та набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України. 

Cуддя А.А. Ширант