ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/877/26 Справа № 202/12599/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л.П. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі:     головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
суддів - Свистунової О.В.,  Пищиди М.М.,
за участю секретаря – Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 липня 2025 року, - 

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що їй, ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить право власності на транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, коричневого кольору, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . 30 травня 2024 року нею було видано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. за реєстром № 3903, строк дії довіреності до 30 серпня 2024 року. Відповідно до даної довіреності вона надала право ОСОБА_2 розпоряджатись належним їй транспортним засобом, та передала останньому належний їй транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, коричневого кольору. 04 червня 2024 року ОСОБА_1 анулювала довіреність видану приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. за реєстром № 3903, про що повідомила відповідача ОСОБА_2 . На сьогоднішній час ОСОБА_2 незаконно користується майном, що належить позивачці ОСОБА_1 . В добровільному порядку, транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, коричневого кольору, власнику ОСОБА_1 не повернуто. Просила суд: витребувати з чужого незаконного володіння, а саме у ОСОБА_2 належний на праві приватної власності ОСОБА_1 транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, коричневого кольору, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , повернувши його власнику. Стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати (том 1 а.с. 2-8).

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовлено (том 1 а.с.220-225).

Не погодившись з таким рішення суду, ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та залишити свій позов без розгляду (том 2 а.с.36-37).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 . Дата реєстрації 15.06.2024 року.
Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 від 04.06.2024 року поданої приватному нотаріусу Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В., скасовано дію довіреності на продаж транспортного засобу, посвідчену приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. 30 травня 2024 року за реєстровим номером №3903. Заяву про припинення дії довіреності зареєстровано в реєстрі 04.06.2024 року за №4025.
Згідно з копією Довіреності від 11.06.2024 року посвідченої приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В., зареєстрованої в реєстрі за №4324, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 продати за ціну та на умовах за його власним розсудом, належний їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого 1443 29.09.2023, автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 200, 2016 року випуску, об`єм двигуна 4461, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , тип ТЗ - загальний легковий універсал, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , який перебуває на обліку у ТСЦ 1443 з 29.09.2023 року.
15.06.2024 року ОСОБА_1 подано до ТСЦ 3242 заяву №24608012140 про перереєстрацію при втраті свідоцтва про реєстрацію, транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, 2016 року випуску, об`єм двигуна 4461, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , тип ТЗ - загальний легковий універсал, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .
Згідно з поясненнями ОСОБА_3 поданими 15.06.2024 року до ТСЦ 3242, він загубив технічний паспорт та номерні знаки на автомобіль.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а саме, що спірний автомобіль перебуває у відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
У частинах другій та третій статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
При цьому, у главі 29 ЦК України «Захист права власності», визначені наступні способи захисту порушених, оспорених чи не визнаних прав: 1) витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов, ст.ст.387-390 ЦК України); 2) усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов, ст.391 ЦК України); 3) визнання права власності (ст.392 ЦК України); 4) визнання незаконним акту, що порушує право власності (ст.393 ЦК України); 5) відшкодування шкоди (ст.394 ЦК України).
Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2018 року у справі № 703/5364/15-ц (провадження № 61-4812св18) вказано, що «застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, при цьому на підтвердження своїх вимог не надала копії довіреності, виданої ОСОБА_2 та доказів передачі йому транспортного засобу (акт приймання-передачі).
Також, матеріали справи не містять заяв, клопотань щодо витребування доказів по справі, а тому неможливо встановити дійсність обставин, викладених позивачем у своєму позові.
Після анулювання 04.06.2024 року довіреності від 30.05.2024 року, відповідно до Довіреності від 11.06.2024 року, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 продати за ціну та на умовах за його власним розсудом належний на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого 1443, 29.09.2023 року, автомобіль марки TOYOTA, комерційний опис LAND CRUISER 200, 2016 року випуску, об`єм двигуна 441, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , тип ТЗ – загальний легковий універсал, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , який перебуває на обліку у ТСЦ 1443 з 29.09.2023 року.
15.06.2024 року ОСОБА_1 подано до ТСЦ 3242 заяву №24608012140 про перереєстрацію при втраті свідоцтва про реєстрацію, транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, 2016 року випуску, об`єм двигуна 4461, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , тип ТЗ - загальний легковий універсал, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .
Згідно з поясненнями ОСОБА_3 поданими 15.06.2024 року до ТСЦ 3242, він загубив технічний паспорт та номерні знаки на автомобіль.

За таких обставин суд першої інстанції, оцінюючи надані докази в їхній сукупності, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводом апеляційної скарги є лише посилання на те, що суд 1 інстанції безпідставно не залишив позов без розгляду за заявою позивача. Колегія суддів відхиляє посилання апелянта про нерозглянуте судом 1 інстанції клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки воно надійшло вже після переходу до стадії ухвалення судового рішення. А відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. 

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 липня 2025 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 червня 2026 року.

Судді: