ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/13392/17 Суддя (судді) першої інстанції: Троянова О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна компанія "Торіус" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна компанія «ТОРІУС» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 липня 2017 року №0005071402.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків контролюючого органу щодо порушення ТОВ «ПК «ТОРІУС» вимог податкового законодавства, оскільки господарські операції позивача з ТОВ «ІСТВУД ГРУП» мали реальний характер, повністю виконані та відповідно відображені в податковому та бухгалтерському обліку. Указані обставини підтверджені належним чином оформленою первинною документацією.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року адміністративний позов ТОВ «ПК «ТОРІУС» задоволено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року вказані судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Суд вказав про те, що суд апеляційної інстанції при розгляді даної справи не врахував, що у справі № 826/10205/16, на яку він послався, Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, акцентував увагу на необхідності дослідження судами того, хто саме та у який період виписував первинні документи від імені контрагентів у спірних господарських операціях. Під час розгляду справи в суді першої інстанції допитано в якості свідка ОСОБА_1 , директора ТОВ «ІСТВУД ГРУП», яка заперечувала здійснення фінансово-господарської діяльності вказаного підприємства та повідомила, що не підписувала жодних первинних документів. Утім, суди попередніх інстанцій не взяли до уваги пояснення свідка з тих підстав, що відсутній вирок, який набрав законної сили, стосовно ОСОБА_1 , а також в якому б досліджувалися господарські операції між позивачем та контрагентом в рамках кримінального провадження на час складання спірного податкового повідомлення-рішення. Колегія суддів не погоджується з такими аргументами судів попередніх інстанцій, оскільки звільнення від доказування, закріплене у частині четвертій статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Так само суди не можуть посилатися при мотивуванні рішень і на відсутність в іншому судовому рішенні, що набрало законної сили, дослідження судами певних обставин. Протягом розгляду справи контролюючий орган посилався на те, що ТОВ «ІСТВУД ГРУП» не мало спеціалізованих працівників для постачання відповідних товарів/послуг, а також не залучало сторонніх працівників або підприємств для виконання договорів, укладених із позивачем. Проте, як убачається із мотивувальних частин оскаржених судових рішень, суди взагалі не надали жодної правової оцінки доводам відповідача щодо вказаних вище обставин. Висновок апеляційного суду, що можлива відсутність у контрагентів трудових ресурсів та виробничого обладнання для самостійного виконання договірних зобов`язань не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставку, суд касаційної інстанції не може визнати вмотивованим та таким, що здійснений з урахуванням вимог чинного податкового законодавства та положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи вимагає специфіка відповідної операції значної кількості трудових ресурсів; чи залучалися контрагентами субпідрядні організації або працівники на умовах цивільно-правових договорів для надання послуг чи поставки товару. Водночас відповідно до матеріалів справи серед послуг, які надавалися ТОВ «ІСТВУД ГРУП», є юридичні, які передбачають наявність у осіб, які їх надають, відповідної кваліфікації. Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, докази, якими вони підтверджуються та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 грудня 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна Компанія «ТОРІУС» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № 0005071402 від 25 липня 2017 року.
Суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних доказів, що фінансово-господарські операції між ПрАТ «ТОРІУС» та його контрагентами ТОВ «ІСТВУД ГРУП» не були спрямована на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.
Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2025 року у справі № 826/13392/17; прийняти постанову, якою відмовити повністю у задоволенні позовних ТОВ «ПК «ТОРІУС» у справі № 826/13392/17.
Скарга мотивована тим, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2025 року є необґрунтованим та прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права; усі дії Головного управління ДПС у м. Києві відповідають вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства та Податкового кодексу України.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року та від 2 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, у період з 29.06.2017 до 05.07.2017 ГУ ДФС у м. Києві на підставі направлення № 773/26-15-14-02-04 від 29.06.2017 та наказу № 5756 від 29.06.2017 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ПК «Торіус» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «ІСТВУД ГРУП» (код 39857923) за період з 01.12.2015 до 31.03.2016, за результатами якої складено акт № 258/26-15-14-02-04/01552767 від 12.07.2017.
Відповідно до висновків указаного акта перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, унаслідок чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 126 207,00 грн, у тому числі: грудень 2015 року - 34 247,00 грн; січень 2016 року - 21 860,00 грн; лютий 2016 року - 35 050,00 грн; березень 2016 року - 35 050,00 грн.
25 липня 2017 року на підставі акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийняло податкове повідомлення-рішення № 0005071402, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 126 207,00 грн та донараховано штрафні (фінансові) санкції - 31 553,00 грн.
Не погоджуючись з таким податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України у апеляційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані положеннями ПК України (далі - ПК України; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі статтею 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
За положеннями пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Тому й аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків у розрізі відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.
Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Підставою виникнення спірних правовідносин слугував висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «ІСТВУД ГРУП».
Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, колегія суддів встановила, що вироком Печерського районного суду м. Києва від 5 червня 2019 року у справі №757/9222/19-к затверджено угоду від 20 лютого 2019 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури м. Києва ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 про визнання винуватості. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн.
Вказаним вироком у справі №757/9222/19-к встановлено, що мета незаконної діяльності ОСОБА_3 полягла в отриманні незаконного доходу від зайняття фіктивним підприємництвом, тобто організації створення суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) для прикриття незаконної діяльності та здійснення незаконної діяльності, а саме переведення безготівкових коштів у готівкові під виглядом легальних фінансово - господарських операцій з купівлі - продажу товарів та послуг. Протиправна діяльність створених та придбаних підприємств полягала в отриманні від суб`єктів підприємницької діяльності реального сектору економіки на поточні рахунки підконтрольних підприємств ТОВ «УКРБУД ОБ`ЄКТ» (код ЄДРПОУ 40139145), ТОВ «КРОК АКТИВ» (код ЄДРПОУ 40207204), ТОВ «ІСТВУД ГРУП» (код ЄДРПОУ 39857923), ТОВ «ОРІОН МОТОРС» (код ЄДРПОУ 40412553), ТОВ «ЮВЕЛІН» (код ЄДРПОУ 40616187) грошових коштів нібито за надання послуг або купівлі товарів, що безпідставно утворювало у контрагентів податковий кредит з податку на додану вартість та одночасно приводило до накопичення податкових зобов`язань по сплаті такого податку на підконтрольних підприємствах.
ОСОБА_3 , розробив план злочинної діяльності направлений на незаконне отримання доходів, організував придбання, перереєстрацію та незаконну діяльність підприємств ТОВ «УКРБУД ОБ`ЄКТ», ТОВ «КРОК АКТИВ», ТОВ «ІСТВУД ГРУП», ТОВ «ОРІОН МОТОРС», ТОВ «ЮВЕЛІН».
Також, ОСОБА_3 будучи організатором вчинення злочину надавав, в період 2015-2016 рр., вказівки невстановленим слідством особам на підготовку установчих документів ТОВ «УКРБУД ОБ`ЄКТ», ТОВ «КРОК АКТИВ», ТОВ «ІСТВУД ГРУП», ТОВ «ОРІОН МОТОРС», ТОВ «ЮВЕЛІН» та посвідчення їх нотаріусами, подання до відповідних державних органів з метою здійснення державної реєстрації, відкриття розрахункових рахунків в банківських установах, ведення переговорів з представниками підприємств реального сектору економіки (вигодо набувачами), розподіл та передача готівкових грошових коштів представникам підприємств замовників обготівкування.
Реалізуючи свій злочинний план, в період часу 2015-2016 рр., ОСОБА_3 , використовуючи офісне приміщення за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, з метою незаконного отримання доходу, організував та забезпечив придбання, перереєстрацію та діяльність підприємств ТОВ «УКРБУД ОБ`ЄКТ», ТОВ «КРОК АКТИВ», ТОВ «ІСТВУД ГРУП», ТОВ «ОРІОН МОТОРС», ТОВ «ЮВЕЛІН», по наданню послуг з конвертації грошових коштів та мінімізації бази оподаткування шляхом документального оформлення безтоварних фінансово-господарських операцій.
Так, на виконання вказівок ОСОБА_3 , невстановленими слідством особами, в період 2015-2016 рр., шляхом схиляння до придбання та перереєстрації в органах державної влади на своє ім`я малозабезпечених осіб, було придбано ряд суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб ТОВ «УКРБУД ОБ`ЄКТ», ТОВ «КРОК АКТИВ», ТОВ «ІСТВУД ГРУП», ТОВ «ОРІОН МОТОРС», ТОВ «ЮВЕЛІН», які використовували при прикритті незаконної діяльності по наданню послуг з конвертації грошових коштів в готівку та мінімізації бази оподаткування підприємств реального сектору економіки шляхом документального оформлення безтоварних фінансово-господарських операцій.
ОСОБА_3 , використовуючи офісне приміщення за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, для вчинення злочину, реалізуючи умови злочинного плану, з метою здійснення діяльності по наданню незаконних фінансових послуг по переведенню грошових коштів з безготівкової форми у готівкову, а також з метою надання вказаній діяльності видимості законної господарської діяльності, на початку серпня 2015 року, надав вказівку невстановленій слідством особі підготувати, оформити належним чином та подати до державного реєстратора Печерської районної у м. Києві державної адміністрації за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 15, документи по придбанні та перереєстрації суб`єкту підприємницької діяльності - юридичної особи, організаційно правової форми ТОВ «ІСТВУД ГРУП», засновником та директором якого повинна була стати ОСОБА_4 .
На прохання невстановленої слідством особи  ОСОБА_5 , на початку серпня 2015 року, перебуваючи біля будинку за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, за грошову винагороду, як засновник Товариства, придбала юридичну особу - ТОВ «ІСТВУД ГРУП», підписавши перед цим наступні документи: Протокол №02/15 Загальних зборів учасників ТОВ «ІСТВУД ГРУП» від 04.08.2015 року, статут ТОВ «ІСТВУД ГРУП» затверджений Загальними зборами учасників ТОВ «ІСТВУД ГРУП», Протокол № 02/15 від 04.08.2015 року. Відповідно до протоколу загальних зборів засновників ТОВ «ІСТВУД ГРУП» ОСОБА_5 , також була призначена на посаду директора підприємства.
Крім того, ОСОБА_5 з метою отримання обіцяної їй грошової винагороди, на початку серпня 2015 року, перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , передала невстановленій слідством особі усі підписані нею документи ТОВ «ІСТВУД ГРУП».
Після підписання ОСОБА_5 вищевказаних документів по придбанні та перереєстрації ТОВ «ІСТВУД ГРУП», 07.08.2015 року, в денний час доби, невстановлена досудовим слідством особа, на виконання вказівки ОСОБА_3 , подала зазначені документи до державного реєстратора Печерської районної у м. Києві державної адміністрації за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 15, на підставі яких 07.08.2015 року проведена державна перереєстрація зазначеного підприємства на ім`я ОСОБА_4 .
Після перереєстрації ТОВ «ІСТВУД ГРУП» на ім`я ОСОБА_5 , остання виступивши засновником та директором Товариства, самостійно підприємницьку діяльність не здійснювала, не укладала будь-яких угод з суб`єктами господарювання - резидентами України, жодних цінних паперів не придбавала (купувала), не зберігала та не відчужувала (продавала), жодних товарно-матеріальних цінностей або робіт (послуг) не придбавала (купувала), не зберігала та не відчужувала (продавала), нікого на це не уповноважувала, договорів купівлі-продажу цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей або робіт (послуг) не укладала та нікого на це не уповноважувала, актів прийняття передачі цінних паперів та виконання зобов`язань до договорів купівлі продажу цінних паперів не укладала, не користувалась печаткою підприємства, не використовувала банківських рахунків підприємства, не здійснювала перерахування безготівкових грошових коштів по рахункам підприємства, не призначала та не звільняла з посад працівників, що дало змогу невстановленим слідством особам здійснювати незаконну діяльність, в тому числі: укладати угоди з суб`єктами господарювання - резидентами України, які в свою чергу не мали на меті настання реальних наслідків, користуватися печаткою підприємства, використовувати банківські рахунки підприємства, здійснювати перерахування безготівкових грошових коштів по рахункам підприємства, формувати валові витрати підприємствам реального сектору економіки, та здійснювати інші дії з метою прикриття незаконної діяльності направленої на ухилення від сплати податків та вчинення фінансових операцій та інших угод з грошовими коштами та іншим майном.
Отримавши від невстановленої слідством особи статутні документи ТОВ «УКРБУД ОБ`ЄКТ», ТОВ «КРОК АКТИВ», ТОВ «ІСТВУД ГРУП», ТОВ «ОРІОН МОТОРС», ТОВ «ЮВЕЛІН», ОСОБА_3 , переважно перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, в період 2015-2016 pp., організував незаконну діяльність вище зазначених Товариств, направлену на сприяння суб`єктам господарювання реального сектору економіки у обготівкуванні безготівкових грошових коштів у не обліковану готівку, вчинення фінансових операцій та інших угод з грошовими коштами та іншим майном, здобутих завідомо злочинним шляхом та мінімізації податкових зобов`язань, шляхом формування податкового кредиту з податку на додану вартість, валових витрат, внаслідок відображення фіктивних фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «УКРБУД ОБ`ЄКТ», ТОВ «КРОК АКТИВ», ТОВ «ІСТВУД ГРУП», ТОВ «ОРІОН МОТОРС», ТОВ «ЮВЕЛІН», згідно вище вказаного розробленого ОСОБА_3 злочинного плану.
Дії ОСОБА_3 , які виразились у організації придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності вчиненого повторно, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України.
ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.
Згідно протоколу допиту від 6 січня 2017 року громадянка ОСОБА_1 , повідомила про непричетність до фінансово-господарської діяльності ТОВ «ІСТВУД ГРУП».
Допитана в якості свідка під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 , директор ТОВ «ІСТВУД ГРУП», заперечила здійснення фінансово-господарської діяльності вказаного підприємства та повідомила, що не підписувала жодних документів.
Колегія суддів враховує, що про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31.03.2020 у справі №820/7521/15, від 18.09.2020 у справі №816/2211/18, від 28.04.2021 у справі №160/1283/19.
Відповідно до п.74.1 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів, а результати ії опрацювання використовуватися для виконання покладених на контролюючі органи функції та завдань.
Під час проведення спірної перевірки відповідачем проаналізовано документи та наявну інформацію в ІС «Податковий блок»: 
щодо кількості працюючих ТОВ «ІСТВУД ГРУП» - подано звіт 1-ДФ за 2015 рік, та 2016 рік , в якому зазначено середню кількість працюючих становить 1 особа ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 );
свідоцтво платника ПДВ - діюче, номер свідоцтва НОМЕР_2 від 01.08.2015 року;
починаючи з червня 2016 року будь-яка фінансово-господарська діяльність ТОВ «ІСВУД ГРУП» не декларується;
залучення сторонніх організацій до виконання задекларованих робіт та поставки товару не встановлено;
протягом 2015 року та першого кварталу 2016 року ТОВ «ІСВУД ГРУП» декларувало придбання товарів: цукор білий в мішкотарі, рис першого ґатунку крупа гречана вагова, жом гранульований, скоби, салака, ріжки, вермішель тонка, ріжкі кручені, сервелат, альмі котлети, крупа вівсяна, бензин, дизельне топливо, плитка керамічна, мозаїка, полікарбонат сотовий прозорий, плівка автомобільна, деревина пресована, харчові добавки, профіль торцовий, рекламні послуги, поліграфічні послуги, агентські послуги, сидіння для унітазу, тумба, сушарка для рушників та інше.
Доказів залучення ТОВ «ІСВУД ГРУП» субпідрядних організацій або працівників на умовах цивільно-правових договорів для надання послуг чи поставки товару, матеріали справи не містять.
Відповідно до матеріалів справи серед послуг, які надавалися ТОВ «ІСТВУД ГРУП», є юридичні, які передбачають наявність у осіб, які їх надають, відповідної кваліфікації.
Керуючись наведеним, судова колегія вбачає спроможними покликання апелянта на неможливість здійснення господарської діяльності між позивачем та ТОВ «ІСТВУД ГРУП» з ідентифікованим товаром (підложка, підлога Горобина, панель «Софіт», кут зовнішній, підлога Клен, підложка коркова, стелажі металеві, шафи, відро пластикове, пакети для сміття, мило «Диво», швабра-полотер, двері ламіновані, тумба офісна, склополотно, рідкі цвяхи, кондиціонер, скріплююча суміш, металопластикова конструкція, кабель силовий, шпаклівка фінішна, фарба, підлога Дуб Конкорд) у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг.
Крім того, надання послуг ТОВ «ІСТВУД ГРУП»: клінінгові послуги, юридичні послуги, обслуговування та ремонт комп`ютерної та офісної техніки, не є можливим у зв`язку з відсутністю спеціалізованих робітників на підприємстві та залучених сторонніх організацій для виконання даних робіт.
За правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 19.07.2021 у справі № 1.380.2019.002018, надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, окрім випадку, якщо податковий орган не довів, що відомості, які містяться в документах, є недостовірними. Сам факт наявності у позивача податкової накладної та інших облікових документів, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.
Також Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час касаційного перегляду справи 820/4033/16 від 21.06.2022 зроблено висновок, що основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Навіть належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не завжди свідчить про безумовну їх відповідність дійсному змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.
Колегія суддів враховує, що порушення кримінального провадження за фактом фіктивного підприємництва та/або ухилення від сплати податків в контексті їх доказовості не є безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій, а також висновку, що свідчення особи, отримані в процедурах кримінального провадження, не є належним і допустимим доказом в адміністративному судочинстві.
Указані висновки знайшли своє відображення у постанові Верховного Суду від 22.04.2024 у справі № 640/34282/21.
Відсутність вироку у кримінальному провадженні не звільняє суд, який розглядає адміністративну справу, від обов`язку перевірити та надати належну оцінку повідомленим контролюючим органом фактичним обставинам, які встановлені в процедурах кримінального провадження і ставлять під сумнів реальний характер господарських операцій, тому що такі обставини входять до предмета доказування в адміністративній справі з відповідним предметом адміністративного позову. Подібний висновок сформульовано Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 (справа №826/6146/16).
Таким чином, зі змісту вироку Печерського районного суду м. Києва від 5 червня 2019 року у справі № 757/9222/19-к та пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що ТОВ «ІСТВУД ГРУП» зареєстроване на особу, яка не мала відношення до діяльності підприємства та не здійснювала фактичної господарської діяльності (дій) та будь - яких операцій від імені вказаного контрагента. 
Відповідно, податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені ОСОБА_1 , яка заперечує свою участь у створенні та діяльності вказаного платника податків, зокрема й у підписанні будь - яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.
У контексті означеного апеляційним судом також враховано відсутність обставин декларування ТОВ «ІСТВУД ГРУП» будь-яких витрат на оренду приміщення, водо-, тепло-, постачання зв`язок, придбання канцелярських засобів, що могло б свідчити про здійснення господарської діяльності; відсутність документів, які б фактично підтверджували транспортування ТМЦ від постачальника до покупця, якість та ідентифікацію товару, технічні характеристики, виробника товару, країну походження товару з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного.
Наведені обставини в сукупності дають підстави для виникнення обґрунтованого сумніву у податкового органу про реальність здійснення операції між позивачем та контрагентом ТОВ «ІСТВУД ГРУП», з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Верховним Судом у постанові від 13.07.2022 у справі № 640/18540/18 наголошено, що формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції, - якщо контролюючий орган наводить доводи, які ставлять під сумнів її здійснення, зокрема доводи щодо неможливості здійснення поставок контрагентом з огляду на відсутність у нього матеріальних, трудових ресурсів для здійснення підприємницької діяльності та невідповідність при цьому номенклатури придбаних товарів номенклатурі поставлених товарів згідно з даними з Єдиного реєстру податкових накладних; епізодичну або обмежену терміном, на який припадають дати виписування документів на операцію з постачання, фінансову та податкову звітність контрагента, не відображення у цій звітності відповідних податкових зобов`язань, відсутність контрагента за місцезнаходженням. Такі доводи підлягають ретельній перевірці судом з використанням засобів доказування, передбачених нормами Кодексу адміністративного судочинства України, в тому числі й інших, не первинних документів, складання яких передбачено законодавством або є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Оцінивши повноту, характер, об`єктивність та юридичне значення установлених конкретних фактичних обставин справи, судова колегія висновує, що представлені позивачем документи не підтверджують придбання товару/послуг у ТОВ «ІСТВУД ГРУП». Наведені обставини у сукупності та взаємозв`язку не дають можливості встановити рух активів на шляху до позивача у справі, участь контрагента у такому ланцюгу, реальні зміни майнового стану внаслідок таких відносин, його власному капіталі та розцінюються як доказ безтоварності цих операцій, що виключає їх відображення у обліку товариства й підстави для формування позивачем податкового кредиту та витрат за такими відносинами.
Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 29.01.2021 у справі №826/8752/16 одним із проявів дотримання суб`єктом господарювання принципу добросовісності є розумна обачність, яка реалізується, зокрема, при належному та розумному виборі контрагентів.
У разі якщо податковий орган доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань, то право платника на податковий кредит не можна вважати законним (постанова Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 540/1261/19).
Колегія суддів зазначає, що в даному спірному випадку платником податків не спростовано правомірність висновків контролюючого органу.
З огляду на встановлені фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 25 липня 2017 року №0005071402, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ПК України, а отже, підстави для його скасування відсутні. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна компанія "Торіус" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко