Справа № 545/1858/25
Провадження №  1-кп/545/238/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року	м. Полтава	

Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників обвинуваченого: адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтава кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025170000000132 від 08.02.2025 року за обвинуваченням: 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Брагинці Варвинського району Чернігівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
08 лютого 2025 року приблизно о 00 годині 30 хвилин, у темну пору доби, за відсутності опадів, ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом - автобусом MERCEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рейсом «Харків-Рівне», рухався по автодорозі М-03 сполученням «Київ- Харків-Довжанський» з боку міста Харків у напрямку до міста Полтава, здійснюючи при цьому перевезення шістнадцяти пасажирів. Рухаючись у вищевказаному напрямку водій ОСОБА_6 , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, в районі 355 км вищевказаної автодороги поблизу села Ковалівка Полтавського району Полтавської області, не виявив попереду себе попутний транспортний засіб, який рухався у правій смузі для руху та не вжив належних заходів, щодо зменшення швидкості керованого ним автобусу, де у поручення вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість знизити швидкість керованого ним автобусу, який рухався позаду, до швидкості руху транспортного засобу - вантажного фургону КРАЗ 65053 УПП- 1600/100, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду з моменту виникнення небезпеки для руху, а саме початку видимості останнього в його смузі руху та запобігти дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок чого своєю передньою правою частиною скоїв зіткнення із задньою лівою частиною вантажного фургону КРАЗ 65053 УПП-1600/100, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .
Через проявлену злочинну необережність та порушення водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху пасажир переднього пасажирського сидіння автобусу MERCEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , згідно до висновку судово-медичної експертизи № 185 від  06.03.2025 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Окрім цього, пасажир правого пасажирського сидіння другого ряду автобусу MERCEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до висновку судово-медичної експертизи № 194 від 10.03.2025 отримала тяжкі тілесні ушкодження та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті.
Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, відповідно до висновку експерта судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117- 25/4904-ІТ від 17.03.2025 є порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України .N*9 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфікована за ч. 3 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Надав покази, що він 08 лютого 2025 року десь о 19-00 год. виїхав з напарником ОСОБА_10 з міста Харків, все було добре, самопочуття було чудове. Приблизно о 00 годині 30 хвилин, керуючи автобусом MERCEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рейсом «Харків-Рівне», рухався по автодорозі М-03 сполученням «Київ - Харків - Довжанський» з боку міста Харків у напрямку до міста Полтава, здійснюючи при цьому перевезення шістнадцяти пасажирів. Їхав зі швидкістю приблизно 90-100 км/год. При здійсненні маневру повороту не врахував дорожню обстановку та зіткнувся правою частиною автомобіля з вантажним фургоном КРАЗ, оскільки не зміг об`їхати. При зіткненні з автомобілем КРАЗ, ОСОБА_8 вдарився головою об стійку автобусу та втратив свідомість. Коли ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 , на будь які дії з його боку останній не реагував. Сам ОСОБА_6 в наслідок пригоди пошкодив хребет. Коли побачив, що трапилось почав викликати поліцію та швидку допомогу. Коли приїхала швидка, то повідомила що ОСОБА_8 помер. Також в автобусі була ще одна потерпіла з тяжкими ушкодженнями, про що він дізнався від поліції, яка також померла. Зазначив, що потерпілій ОСОБА_11 , шкоду відшкодував та прохав пробачення. Розуміє, що внаслідок його дій настала смерть осіб та щиро у цьому кається. Просив суд суворо не карати. Щодо інших потерпілих намагався знайти, але вони знаходяться на окупованій території, зв`язку з ними не має. 
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суворо не карати ОСОБА_6 , та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, або із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки останній вину визнав, щиросердно розкаявся, шкоду потерпілій ОСОБА_11 відшкодував. Крім того, зазначив, що ОСОБА_6 перебував на лікуванні та йому 29.10.2225 року проведено операцію що підтверджується довідкою № 30888 (25), яка додана до матеріалів справи. 
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 щодо призначення покарання підтримав думку адвоката ОСОБА_4 .
Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій просить суд розглядати справу за її відсутності та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки претензій до ОСОБА_6 не має, оскільки останній вибачився, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечує.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Судом, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, зважаючи на відсутність заперечень учасників судового провадження, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано, що учасники справи правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, а також розуміють, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
За основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає їх належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого, допитавши останнього, дослідивши матеріали які характеризують особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, дії обвинуваченого суд кваліфікує по ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб.
Щодо довідок виданих Самострілівським старостинським округом Рівненського району Рівненської області (а.с. 182, 238) то суд не бере їх до уваги, оскільки останні містять суперечливі відомості щодо того, чи дійсно ОСОБА_6 здійснює постійний догляд за матір`ю ОСОБА_12 в зв`язку з її похилим віком.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. 
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, відшкодував збитки потерпілій ОСОБА_11 , зважає на конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, те, що правопорушення вчинено з необережності, в стані алкогольного сп`яніння обвинувачений не перебував, інформацію про стан здоров`я обвинуваченого, на даний час є пенсіонером, має постійне місце проживання на території України, за місцем колишньої роботи та проживання характеризується виключно позитивно. 
На думку суду той факт, що потерпіла не має претензій до обвинуваченого та просила не позбавляти його волі в даному випадку не є вирішальною, оскільки життя та здоров`я людини у кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. 286 КК України виступає лише додатковим об`єктом злочину, а його основним безпосереднім є безпека руху й експлуатації транспорту.
Крім того, Верховним Судом сформована стала позиція в частині того, що думка потерпілих стосовно призначення покарання може враховуватись судом при призначенні покарання в сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, однак не є вирішальною, і не має над ними пріоритету (постанови від 02 жовтня 2018 року у справі № 752/8309/16-к, від 21.08.2019 року у справі № 682/956/17).
До обставин, які згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відносить повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, а також добровільне відшкодування потерпілій шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, про що свідчить письмова заява потерпілої ОСОБА_11 , яка зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, та просила суд суворо не карати. 
Обставин, які згідно із ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Згідно з частиною другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. 
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
З урахуванням сукупності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, із застосуванням положень ст. 69 КК України, суд визнає неможливим, оскільки обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 не знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Загибель двох осіб є незворотнім наслідком злочину, ступінь тяжкості якого не може бути знижена будь-якими діями винної особи (посткримінальною поведінкою) або обставинами, що її характеризують.
Можливість виправлення засудженого без відбування покарання є оціночним поняттям, використання якого у судовій практиці закон пов`язує з необхідністю врахування комплексу факторів: тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи (ч. 1 ст. 75 КК України).
На думку суду, звільнення особи від відбування покарання за вчинення правопорушення, внаслідок якого загинули дві особи, не відповідатиме завданням кримінального провадження, що визначені ст. 2 КПК України.
Виплата обвинуваченим грошової компенсації потерпілій є обставиною, що пом`якшує покарання, але не може бути підставою для звільнення від його відбування. Така компенсація є дією, яка об`єктивно свідчить про критичне ставлення винної особи до вчиненого та її бажання зменшити негативні наслідки діяння. Разом з тим, цінність людського життя у сучасному суспільстві не може бути визначена грошовим еквівалентом.
На переконання суду, обвинувачений допустив порушення ПДР України і в результаті його протиправних дій настали надто тяжкі та неповоротні наслідки, а тому співмірним таким наслідкам покаранням є саме реальне позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. 
Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого витрати пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 19728,72 грн.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_6 у вигляді застави необхідно залишити в силі до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили розмір застави повернути заставодавцю ОСОБА_13 .
Цивільний позов по провадженню відсутній.
Керуючись ст. 100, ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1  з моменту його фактичного затримання на виконання вироку для доставлення в установу відбуття покарання після набрання вироком законної сили.
Зарахувати у строк покарання  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк його попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні № 12025170000000132 від 08.02.2025 року з 08.02.2025 року по 19.03.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо засудженого  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2025 року у вигляді застави у розмірі 181680,00 гривень, залишити до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили розмір застави повністю повернути заставодавцю ОСОБА_13 ,    ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до ст. 182 КПК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.
Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11.02.2025 року.
Речові докази: 
-автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_14 після набрання вироком законної сили;
-вантажний автомобіль КРАЗ 65053 УПП-1600/100, реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в загальній сумі 19728 (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 72 копійки.
Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя	ОСОБА_15