Постанова
Іменем України

15 червня 2026 року
м. Київ
справа № 732/1031/25
провадження № 61-1568св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.
розглянув на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження справу за позовами  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Селіт Маш», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрополігон», про дострокове розірвання договорів оренди землі та припинення речового права
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Селіт Маш» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 січня 2026 року, ухвалену колегією суддів у складі Онищенко О. І., Скрипки А. А., Шарапової О. Л.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Селіт Маш» (далі - ТОВ «Селіт Маш», Товариство), у якому просила: 
- достроково розірвати договір оренди, укладений між ОСОБА_3 і Агропромисловим кооперативом «Старосільський» (далі - АПК «Старосільський», Кооператив), предметом якого є земельна ділянка площею 5,0329 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0181, розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (наразі - Чернігівського) району Чернігівської області, 
- припинити речове право - право оренди цієї земельної ділянки, зареєстроване за ТОВ «Селіт Маш».
2. Позов мотивувала тим, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 5,59 га на території Андріївської сільської ради Городнянського (наразі - Чернігівського) району Чернігівської області для ведення сільськогосподарського виробництва, яку він за договором оренди земельної ділянки від 12 липня 2013 року передав АПК «Старосільський»в оренду на 15 років.
Зазначила, що 12 червня 2025 року АПК «Старосільський» продав право оренди цієї земельної ділянки ТОВ «Селіт Маш».
Послалася на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вона успадкувала спірну земельну ділянку, у зв`язку із чим бажає скористатися наданим їй як спадкоємиці орендодавця пунктом 38 договору оренди земельної ділянки правом на розірвання договору.
3. У липні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Селіт Маш», у якому просила:
- достроково розірвати договір оренди, укладений між ОСОБА_4 і АПК «Старосільський», предметом якого є земельна ділянка площею 4,9984 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0196, на території Андріївської сільської ради Городнянського (наразі - Чернігівського) району Чернігівської області; 
- припинити речове право - право оренди цієї земельної ділянки, зареєстроване за Товариством.
4. Позов мотивувала тим, що ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 5,59 га на території Андріївської сільської ради Городнянського (наразі - Чернігівського) району Чернігівської області для ведення сільськогосподарського виробництва, яку вона за договором оренди земельної ділянки від 12 липня 2013 року (державна реєстрація права відбулася 15 липня 2013 року) передала АПК «Старосільський»в оренду на 15 років.
Зазначила, що 12 червня 2025 року АПК «Старосільський» продав право оренди цієї земельної ділянки ТОВ «Селіт Маш».
Послалася на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вона успадкувала спірну земельну ділянку, у зв`язку із чим бажає скористатися наданим їй як спадкоємиці орендодавця пунктом 38 договору оренди земельної ділянки правом на розірвання договору.
5. Ухвалою від 28 серпня 2025 року Городнянський районний суд Чернігівської області об`єднав в одне провадження справи за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ «Селіт Маш».
Фактичні обставини справи, встановлені судами
6. Суди встановили, що 12 липня 2013 року ОСОБА_3 і АПК «Старосільський»уклали договір оренди земельної ділянки, за яким земельна ділянка загальною площею 5,59 га, зокрема рілля площею 5,03 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0181, із земель сільськогосподарського призначення на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, передана кооперативу у строкове платне користування на 15 років.
7.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
8. 02 серпня 2017 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,03 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0181, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області.
9. 12 липня 2013 року ОСОБА_4 та АПК «Старосільський»уклали договір оренди земельної ділянки, за яким земельна ділянка загальною площею 5,59 га, зокрема рілля площею 5,00 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0196, із земель сільськогосподарського призначення на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, передана кооперативу у строкове платне користування на 15 років.
10.  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.
11. 15 лютого 2024 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,00 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0196, розташовану на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
12. За пунктами 38 цих договорів оренди земельної ділянки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.
13. 01 липня 2024 року Кооператив (орендар) і Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрополігон» [далі - ТОВ «Агрополігон»] (суборендар) уклали договір суборенди землі № 01/07/2024, за яким орендар надав, а суборендар прийняв у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перелік яких наведений у додатку до цього договору, розташовані поза межами населених пунктів на території Городнянського району Чернігівської області, і які перебувають в користуванні орендаря на підставі договорів оренди землі.
У пунктах 70, 197, 204 переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які передані в користування за договором суборенди землі, зазначені земельні ділянки з кадастровими номерами 7421480400:05:000:0181, 7421480400:05:000:0196.
14. За пунктом 36 прикінцевих положень цього договору суборенди, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Підписи сторін зазначені в договорі посвідчують їх волевиявлення щодо його укладення. Сторони домовилися, що право суборенди виникає у суборендаря за цим договором з 01 січня 2025 року. Суборендар зобов`язався здійснити державну реєстрацію права суборенди з 01 травня 2025 року, але не пізніше ніж до 01 вересня 2025 року.
15. 05 вересня 2024 року Господарський суд Запорізької області у справі № 908/1114/24 призначив процедуру розпорядження майном АПК «Старосільський», визнав АПК «Старосільський» банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру та призначив ліквідатора.
16. 12 червня 2025 року АПК «Старосільський» (продавець) і ТОВ «Селіт Маш» (покупець) уклали договір про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, з якого слідує, що за результатом проведеного аукціону № BRE001-UA-20250430-59105 з продажу права оренди 213 земельних ділянок, на підставі акта про придбання майна від 03 червня 2025 року, на умовах визначених аукціоном, продавець зобов`язався передати права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення (інші речові права на нерухоме майно) у власність покупцеві, а покупець зобов`язався прийняти права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення (інші речові права на нерухоме майно) і сплатити за них грошову суму відповідно до умов аукціону та цього договору. 
Перелік земельних ділянок, права оренди яких відчужені за договором, наведений у додатку № 1 до цього договору, у пунктах 202, 205 якого зазначено: земельну ділянку загальною площею 5,03 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0181, розташовану за адресою: Чернігівська область, Городнянський район, Андріївська сільська рада на підставі договору оренди землі від 12 липня 2013 року, укладеного строком на 15 років; земельну ділянку загальною площею 5,00 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0196, розташовану за адресою: Чернігівська область, Городнянський район, Андріївська сільська рада на підставі договору оренди землі від 12 липня 2013 року, укладеного строком на 15 років.
17. 12 червня 2025 року АПК «Старосільський» (первісний орендар), ТОВ «Селіт Маш» (новий орендар), ТОВ «Агрополігон» (суборендар) уклали додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору суборенди землі від 01 липня 2024 року № 01/07/2024, згідно з якою первісний орендар передав право оренди земельних ділянок за договором суборенди землі новому орендарю, а суборендар не заперечив проти заміни сторони у договорі суборенди.
18. Право суборенди земельних ділянок з кадастровими номерами 7421480400:05:000:0181, 7421480400:05:000:0196 зареєстрували у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Зміст ухвали місцевого суду 
19. Ухвалою від 08 жовтня 2025 року Городнянський районний суд Чернігівської області закрив провадження у справі та роз`яснив, що її належить розглядати судом господарської юрисдикції.
20. Суд керувався тим, що розгляд порушених позивачами питань має здійснюватися у порядку контролю за ходом ліквідаційної процедури шляхом оскарження дій чи бездіяльності ліквідатора відповідно до частини шостої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
Зміст постанови апеляційного суду
21. Постановою від 20 січня 2026 року Чернігівський апеляційний суд задовольнив апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Скасував ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2025 року, а справу направив для продовження розгляду до місцевого суду.
22. Постанову мотивував тим, що ТОВ «Селіт Маш» набуло права оренди спірних земельних ділянок за результатами проведеного аукціону з продажу права оренди, заплативши за придбання права оренди кошти.
Зауважив, що заявлені позовні вимоги стосуються обставин розірвання укладених спадкодавцями позивачів договорів оренди з підстав, передбачених пунктами 38 цих договорів, які, на переконання позивачів, дозволяють розірвати укладені договори оренди у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи.
Наголосив, що вимоги про розірвання договорів оренди землі та припинення права оренди спірних земельних ділянок у разі їх задоволення не вплинуть та не змінять розмір ліквідаційної маси боржника, зокрема й обсяг грошових зобов`язань божника АПК «Старосільський», який вже скористався своїм правом на відчуження права оренди. 
Зазначив, що у цій справі позивачі не заявили вимог щодо стягнення орендної плати та не оспорили договору про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 12 червня 2025 року. Тобто у справі не заявили майнових вимог до АПК «Старосільський», які мали б розглядатися у господарському судочинстві. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
23. 06 лютого 2026 року ТОВ «Селіт Маш» подало до Верховного Суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду 20 січня 2026 року, яку мотивувало неправильним застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та неврахуванням висновків Верховного Суду.
Просило за результатами касаційного перегляду скасувати оскаржене судове рішення і залишити в силі ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2025 року.
Відомості про рух справи в суді касаційної інстанції та межі розгляду справи судом
24. Ухвалою від 17 лютого 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував її матеріали з місцевого суду.
В ухвалі зазначив, що підставою касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права [абзац шостий частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)].
25. 06 березня 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.
26. За протоколом повторного автоматизованого розподілу від 03 червня 2026 року здійсненого у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Тітова М. Ю., справу передали колегії суддів у складі Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
27. ТОВ «Селіт Маш» наголосило, що позивачі ініціювали питання про розірвання договорів оренди, укладених з АПК «Старосільський», який перебуває на стадії банкрутства. 
Зазначило, що боржник АПК «Старосільський» у встановленому порядку після порушення справи про банкрутство у ліквідаційній процедурі здійснив відчуження права оренди за договорами, які, на думку позивачів, є такими, що підлягають розірванню. Тобто воно (ТОВ «Селіт Маш») фактично стало орендарем спірних земельних ділянок 12 червня 2025 року. Водночас воно не укладало жодних договорів оренди з власниками земельних ділянок, якими є позивачі у цій справі.
Зауважило, що попри те, що АПК «Старосільський» визнаний банкрутом та перебуває у процедурі банкрутства, його правосуб`єктність не припинена, а господарська діяльність може продовжуватися у межах процедури банкрутства під контролем арбітражного керуючого, відповідно АПК «Старосільський» залишається учасником правовідносин, що є предметом спору, а отже має бути залучений до участі у справі як особа, прав та обов`язків якої безпосередньо стосується ця справа.
Ствердило, що позивачі безпідставно не залучили ліквідатора боржника, який відчужив предмет спору - актив у ліквідаційній процедурі. Такий випадок, хоч і не охоплений статтею 44 ЦПК України, однак за волевиявленням позивачів зумовив неналежну судову процедуру. Припинення речового права, набутого під час ліквідаційної процедури, можливе шляхом подання відповідної заяви до господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, і здійснює судовий контроль за ліквідаційною процедурою та перевіряє факти порушення боржником законодавства або недійсності укладених угод. 
Наголосило, що розгляд порушеного позивачами питання має здійснюватися у порядку контролю за ходом ліквідаційної процедури шляхом оскарження дій чи бездіяльності ліквідатора відповідно до частини шостої статті 61 КУзПБ, а тому позивачі необґрунтовано звернулися до суду загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.
Звернуло увагу й на те, що позивачі вже зверталися до суду з позовними заявами в порядку цивільного судочинства з аналогічними предметами спору щодо спірних земельних ділянок до АПК «Старосільський». Суди, розглядаючи заявлені позовні вимоги (різних інстанцій), дійшли висновку, що заявлені позовні вимоги до АПК «Старосільський» про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки розірвання договору оренди землі та припинення права оренди зазначеної земельної ділянки у разі їх задоволення вплинуть та змінять розмір ліквідаційної маси боржника, зокрема й обсяг грошових зобов`язань боржника АПК «Старосільський». Позивачам роз`яснили, що розгляд їх справ належить до господарської юрисдикції.
Підсумувало, що справи у подібних спорах належать до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Зазначені майнові спори розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).
Позиція інших учасників справи щодо доводів касаційної скарги
28. 18 березня 2026 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просили залишити касаційну скаргу ТОВ «Селіт Маш» без задоволення.
29. Зауважили, що той факт, що в позовних заявах ініційоване питання про розірвання договорів, укладених з попереднім орендарем (АПК «Старосільський»), жодним чином не впливає на те, що цей кооператив наразі значиться орендарем лише формально, оскільки його назва міститься в самих договорах, однак на момент вирішення спору орендарем за договорами вже не є, оскільки після продажу права оренди він фактично вибув з договірних відносин.
Наголосили, що АПК «Старосільський» продав право оренди. Жодні його права та інтереси у цій справі не порушуються. Права оренди, які в минулому входили до його ліквідаційної маси, продані, договір купівлі-продажу укладений, кошти перераховані.

Інші клопотання учасників справи 
30. 15 квітня 2026 року ТОВ «Селіт Маш» подало до Верховного Суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» клопотання про передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на те, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема щодо визначення підсудності розгляду справи з відповідним предметом та фактичними обставинами справи.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Межі розгляду справи касаційним судом
31. Суд касаційної інстанції розглядає скаргу за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 ЦПК України (частина перша статті 402 цього Кодексу).
32. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
33. Критерії оцінки правомірності оскарженого судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до якої судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
34. Верховний Суд перевірив у межах доводів касаційної скарги правильність застосування апеляційним судом в оскарженій постанові норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Оцінка аргументів, наведених у касаційній скарзі
35. Скасовуючи ухвалу місцевого суду про закриття провадження у справі, апеляційний суд дійшов висновку про цивільно-правовий характер виниклого спору, позаяк вимоги про розірвання договорів оренди землі та припинення права оренди спірних земельних ділянок у разі їх задоволення не вплинуть та не змінять розмір ліквідаційної маси боржника, зокрема й обсяг грошових зобов`язань божника АПК «Старосільський», який вже скористався своїм правом на відчуження права оренди.
Натомість ТОВ «Селіт Маш» у касаційній скарзі стверджує, що стороною договорів оренди, які позивачі просять розірвати, є АПК «Старосільський» (боржник, що перебуває у процедурі банкрутства), а не воно (товариство), отже, розгляд порушеного позивачами питання має здійснюватися у порядку контролю за ходом ліквідаційної процедури шляхом оскарження дій чи бездіяльності ліквідатора відповідно до частини шостої статті 61 КУзПБ. Тобто спір належить до виключної підсудності господарських судів.
36. Верховний Суд вважає правильним висновок апеляційного суду, а доводи касаційної скарги безпідставними з огляду на таке.
37. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).
38. За частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
39. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
40. За частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
41. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
42. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
43. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
44. Відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, до яких відноситься і право оренди. З огляду на законодавство підставами для заміни сторін у договорі оренди є передача прав за правочином та шляхом правонаступництва.
45. Згідно із частиною першою статті 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статтею 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (частина друга статті 93 ЗК України).
46. Відповідно до частини п`ятої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. 
Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством.
47. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (частина перша статті 5 Закону України «Про оренду землі».
48. За частиною шостою статті 7 Закону України «Про оренду землі» у разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужено.
49. Пред`явивши позови, позивачі послалися на те, що їм на праві власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які на підставі договорів оренди, укладених у липні 2013 року з АПК «Старосільський», передали останньому в оренду на 15 років. Своєю чергою у червні 2025 року АПК «Старосільський» продав право оренди цих земельних ділянок ТОВ «Селіт Маш».
Позивачі виявили намір скористатися наданим їм пунктами 38 договорів оренди земельних ділянок правом на розірвання цих договорів.
50. Стаття 124 Конституції України закріплює, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
51. За статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
52. Водночас, відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
53. 21 жовтня 2019 року в Україні почав діяти КУзПБ, який набрав чинності 21 квітня 2019 року.
54. Пункт 1 Прикінцевих та Перехідних положень КУзПБ, визначає, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.
55. За пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень КУзПБ з дня введення в дію цього Кодексу, подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
56. Системний аналіз положень КУзПБ дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
57. Відповідно до частини другої статті 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
58. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя статті 7 КУзПБ).
59. Інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. Таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц).
60. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
61. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.
62. Юрисдикція господарського суду поширюється на спір, що виник між сторонами, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
63. Частина друга статті 7 КУзПБ визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.
64. У постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 752/4361/15 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що виходячи із положень пункту 7 частини першої статті 12 ГПК України, аналогічні положення містяться у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, частини другої статті 7 КУзПБ, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Крім того, до спорів, пов`язаних із майновими вимогами до боржника, також відносяться спори про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, спори, пов`язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника.
65. Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 927/379/17 виснував, що за змістом статті 7 КУзПБ у разі, якщо боржник не є стороною в майновому спорі або відсутні позовні вимоги до боржника та щодо його майна, то такий спір розглядається в окремому позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство боржника.
66. Разом з тим відповідно до Закону України від 28 квітня 2021 року № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» частина п`ята статті 93 ЗК України викладена у такій редакції: «Право користування (оренда, емфітевзис) земельною ділянкою сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу її користувачем без погодження із власником такої земельної ділянки, крім випадків, визначених законом. Відчуження, застава права користування земельною ділянкою здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу право користування. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права користування у порядку, передбаченому законодавством».
67. Крім того, Закон України від 02 травня 2023 року № 3065-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання вчинення нотаріальних та реєстраційних дій при набутті прав на земельні ділянки» частину п`яту статті 93 ЗК України виклав у такій редакції: «Право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством».
68. Оскільки права й обов`язки в орендних правовідносинах зберігаються і після набрання чинності новим нормативно-правовим актом, тобто є триваючими, тому до правовідносин щодо відчуження права оренди земельної ділянки застосовуються положення нових актів цивільного законодавства.
Подібні висновки сформовані у постанові Верховного Судувід 11 липня 2024 року у справі № 904/9875/21.
69. Відповідно до статті 131 КУзПБ майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.
70. Ліквідаційна маса - це сукупність майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на правах власності або повного господарського віддання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури.
71. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури.
72. Відповідно до частини першої статті 62 КУзПБ усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.
73. Частина перша статті 64 КУзПБ передбачає, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом.
74. До ліквідаційної маси боржника можуть бути включені майнові права, що належать боржнику та які міг відчужити сам боржник, оскільки кошти, виручені від їх продажу, можуть спрямовуватися на задоволення вимог кредиторів, які пред`явлені до боржника у процедурі банкрутства.
75. Як встановив апеляційний суд, 12 червня 2025 року між АПК «Старосільський» (продавець) і ТОВ «Селіт Маш» (покупець) укладено договір про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, за результатом проведеного аукціону № BRE001-UA-20250430-59105 з продажу права оренди 213 земельних ділянок (№ лота 03798636-1).
76. На умовах, визначених аукціоном № BRE001-UA-20250430-59105, продавець зобов`язався передати права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення (інші речові права на нерухоме майно) у власність покупцеві, а покупець зобов`язався прийняти права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення (інші речові права на нерухоме майно) і сплатити за них грошову суму відповідно до умов аукціону та цього договору. Перелік земельних ділянок, права оренди яких відчужені за договором, наведений у додатку № 1 до цього договору. До цього переліку увійшли також спірні земельні ділянки.
77. Відповідно до частин першої, третьої статті 87 КУзПБ придбане на аукціоні майно, майнове право передається, а право вимоги відступається покупцю після повної сплати запропонованої ним ціни. Про передачу майна складається акт про придбання майна на аукціоні.
Протокол про результати аукціону та акт про придбання майна на аукціоні є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та державної реєстрації права власності або іншого майнового права на нерухоме майно в порядку, передбаченому законодавством. Послуги нотаріуса в такому разі оплачує покупець.
78. Аналіз змісту наведених положень дає підстави для висновку, що продаж майна банкрута на аукціоні є завершальним етапом ліквідаційної процедури, спрямованим на задоволення вимог кредиторів. У результаті реалізації актив переходить у власність покупця, і, відповідно, вибуває з ліквідаційної маси, а виручені кошти зараховуються на рахунок боржника для подальших розрахунків.
Подібний висновок сформував Верховний Суд у постанові від 27 травня 2026 року у справі № 732/1526/25.
79. Верховний Суд взяв до уваги, що договір про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 12 червня 2025 року та результати аукціону з продажу земельних ділянок є чинними, у встановленому законодавством порядку не оскаржувалися, а право оренди ТОВ «Селіт Маш» на спірні земельні ділянки, які належать на праві власності позивачам, зареєстроване у встановлено законом порядку.
80. Скасовуючи ухвалу місцевого суду та передаючи справу для продовження розгляду, апеляційний суд обґрунтовано керувався тим, що після продажу права оренди на земельні ділянки на аукціоні в межах процедури банкрутства, права оренди на спірні земельні ділянки вибули з ліквідаційної маси боржника АПК «Старосільський», майнові права на спірні земельні ділянки перейшли від АПК «Старосільський» до ТОВ «Селіт Маш».
81. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
82. Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 198/346/24 зробив такі висновки: апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду в частині задоволення позову до ТОВ «Агріколь-Самара» про розірвання договору оренди земельної ділянки та передаючи матеріали справи в цій частині на розгляд до господарського суду, не врахував, що ТОВ «Агріколь-Самара» не є належним відповідачем за цими вимогами, оскільки на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2023 року право оренди земельної ділянки, площею 10, 5020 га, кадастровий номер 1225955100:04:002:0072, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, перейшло до ТОВ «Актив-Р3», який є правонаступником усіх прав та обов`язків попереднього орендаря ТОВ «Агріколь-Самара» за договором оренди від 11 грудня 2014 року та належним відповідачем у справі. Таким чином, судам першої та апеляційної інстанцій слід було відмовити у задоволенні позову до ТОВ «Агріколь-Самара» у зв`язку з їх пред`явленням до неналежного відповідача».
83. За таких обставин апеляційний суд висловив мотивований висновок про відсутність підстав для закриття провадження у цій справі та визначення підсудності вимог про розірвання договорів оренди землі та припинення права оренди господарському суду, оскільки рішення суду у справі за позовом до ТОВ «Селіт Маш» не впливає на розмір ліквідаційної маси боржника, зокрема й на обсяг грошових зобов`язань боржника АПК «Старосільський», який вже скористався своїм правом на відчуження належного йому права оренди. 
Позивачі у справі не заявили жодних вимог до АПК «Старосільський», зокрема, про стягнення орендної плати та не оспорили договір про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 12 червня 2025 року, на підставі якого кооператив отримав грошові кошти.
З таких же міркувань виходив Верховний Суд у постанові від 27 травня 2026 року у справі № 732/1526/25 за подібних правовідносин. 
84. З огляду на зазначене не заслуговує на увагу посилання ТОВ «Селіт Маш» на те, що АПК «Старосільський» є учасником правовідносин, які є предметом спору, і має бути залучений до участі у справі як особа, на права та обов`язки якої може вплинути рішення у цій справі.
85. Верховний Суд врахував ту обставину, що стороною договорів оренди земельних ділянок, які були укладені попереднім орендарем у 2012-2013 роках, є ТОВ «Селіт Маш», яке придбало права оренди, а позивачі ініціювали спір про дострокове розірвання цих договорів з посиланням на те, що вони мають на це право згідно з пунктами 38 договорів оренди.
86. Враховуючи суб`єктний склад, предмет спору та зміст спірних правовідносин, заявлені позивачами до ТОВ «Селіт Маш» позовні вимоги про дострокове розірвання договорів оренди землі та припинення речового права оренди підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
87. Отже, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що місцевий суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення частини шостої статті 61 КУзПБ, пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
88. Враховуючи висновки, висловленні у цій постанові, а також наявність правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, не заслуговують на увагу доводи ТОВ «Селіт Маш» про необхідність передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Тому в заявленому ТОВ «Селіт Маш» клопотанні належить відмовити.
89. Отже, доводи касаційної скарги не свідчать про неправильне застосування апеляційний судом в оскарженому судовому рішенні норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Натомість з аналізу оскарженого судового рішення видно, що здійснене апеляційним судом правозастосування є правильним та відповідає актуальним і релевантним висновкам Верховного Суду.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
Щодо суті касаційної скарги
90. За частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
91. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
92. З огляду на наведені вище мотиви цієї постанови, Верховний Суд вважає за неодмінне касаційну скаргу ТОВ «Селіт Маш»залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення апеляційного суду - без змін.
Щодо судових витрат
93. Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
94. Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, а касаційний суд, не змінюючи судового рішення апеляційного суду та не ухвалюючи свого рішення, погодився з висновками апеляційного суду про направлення справи до місцевого суду для продовження розгляду, тобто наразі розгляд справи не завершений, то підстав для розподілу судових витрат на цій стадії судового розгляду немає.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Селіт Маш» про передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Селіт Маш» залишити без задоволення.
3. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 січня 2026 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	С. Ю. Мартєв	
		
	С. О. Карпенко	
		
	І. М. Фаловська