Справа № 697/3400/25
Провадження № 2/702/308/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2026 м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Барської Т.М.,
секретар судового засідання Возна В.В.,
представник позивача, відповідач не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі судових засідань м. Монастирище цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі по тексту ТОВ «Діджи Фінанс», позивач) звернулося до суду з вимогою до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути заборгованість за Кредитним договором №1402603349461 від 26.01.2024 в розмірі 16230,00 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 26.01.2024 між ТОВ «Фінансова компанія» «ВІВА КАПІТАЛ» (надалі у тексті також первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №1402603349461, відповідно до умов якого відповідач отримав у кредит на споживчі цілі 4500,00 гривень, за користування якими зобов`язався сплачувати проценти, але взяті на себе зобов`язання не виконував, внаслідок чого у нього утворився борг перед первісним кредитором.
Згідно з укладеного 18.10.2024 Договору факторингу ТОВ «ФК «ВІВА КПІТАЛ» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором №1402603349461 від 26.01.2024 відчужило ТОВ «Діджи Фінанс».
За твердження позивача, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором №1402603349461 від 26.01.2024 ОСОБА_1 заборгував позивачу 16230,00 грн, у тому числі 4500,00 грн. боргу за наданим кредитом та 11730,00 грн. нарахованих процентів.
Посилаючись на норми ст. 512 - 514, 625, та 1048,1049,1054 ЦК України позивач просить стягнути заборговані суми на свою користь.
Ухвалою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17.02.2026 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін і відповідачу наданий термін на подання відзиву на заявлену вимогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку, 24.02.2026 на адресу суду подав заяву відповідно до якої просив проводити розгляд справи без участі позивача (а.с.74-75).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем свого проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик (а.с.83,74).
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, вирішив таке.
Дослідженням паперової копії Договору про надання фінансового кредиту продукту «кредитна лінія старт» №1402603349461 (далі – Договір, Кредитний договір №1402603349461, правочин) суд встановив, що 26.01.2024 ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 досягли згоди на укладення Договору, за умовами якого первісний кредитор надає ОСОБА_1 кредит в національній валюті на умовах, передбачених Договором, а ОСОБА_1 , як позичальник, зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обумовлені Договором обов`язки (п.1.1. Договору).
Згідно із пунктами 1.2. – 1.9. Кредитного договору №1402603349461 сума кредитного ліміту складає 4500 грн 00 коп (Чотири тисячі п`ятсот гривень нуль копійок); тип кредиту – кредит; строк кредитування 120 днів з 26.01.2024 по 25.05.2024. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 25.05.2024 або достроково. 
За користування кредитом позичальник повинен сплачувати в рекомендовану дату, що вказана у Графіку платежів, фіксовану процентну ставку.
Дисконтна процентна ставка становить 2,25% від суми кредиту за кожен день користування ним і застосовується вона в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. 
Базова процентна ставка складає 2,45% від суми кредиту за кожний день користування ним і застосовується вона у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня - по день повернення кредиту. 
Позичальник погодився з тим, що використання базової процентної ставки є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору і застосовується відповідно до п.1.4.2. Договору. 
Позичальник проінформований, розуміє та погоджується, що застосування базової ставки не є зміною процентної ставки у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах базової процентної ставки, а застосування дисконтної процентної ставки є проявом лояльності кредитодавця до споживача та правом кредитодавця, передбаченим умовами відповідної акційної пропозиції, яку кредитодавець має право застосовувати для стандартних умов. 
Загальні витрати за кредитом: 13137,78 гривень. 
Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту) - на споживчі цілі. 
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить 139910,17%. 
Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладання Договору становить 17637,78 гривень. 
Денна процентна ставка становить 2,43292%.
Продовження строку кредитування умовами Договору сторони не передбачили (п. 1.16.).
З метою отримання кредиту позичальник самостійно ознайомлюється з діючими Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія Старт», що розміщені на офіційному сайті кредитодавця, створює особистий кабінет, заповнює Заявку, вказуючи всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові(п.2.1.Договору).
У випадку схвалення Заявки на отримання кредиту, інформаційно – телекомунікаційна система кредитодавця генерує індивідуальну частину Електронного договору, що є офертою і містить усі істотні умови, про що інформує позичальника в особистому кабінеті (п.2.18).
Ознайомившись з істотними умовами оферти, позичальник погоджує її шляхом направлення повідомлення, яке підписується шляхом введення у спеціальному полі під акцептом одноразового ідентифікатора, що генерується кредитодавцем в інформаційно – телекомунікаційній системі та надсилається позичальнику в СМС – повідомленні.
Вчинення позичальником вказаних дій є проставленням електронного підпису одноразовим ідентифікатором в електронному договорі його сторонами відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Після успішного акцепту клієнтом, кредитодавець накладає електронну цифрову печатку на Договір з позначкою часу і відправляє позичальнику на електронну пошту, вказану в особистому кабінеті.
Відповідно до п.п. 2.23 Кредитного договору №1402603349461 кредит надається шляхом здійснення переказу коштів кредитодавця в сумі 4500 грн 00 коп на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яка зазначається у форматі XXXXXX****XXXX, емітовану банком України, що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Електронного договору. За затримку перерахування коштів, що спричинена діями третіх осіб та/або з незалежних від кредитодавця обставин (у тому числі але не виключно, обставини форс-мажору), кредитодавець відповідальності не несе.
Згідно із п. 3.3 Кредитного договору №1402603349461 у разі несплати позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п. 1.3.1. цього правочину за дисконтною процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п. 1.4.2. Договору.
Відповідно до п.7.11. Договору №1402603349461 цей правочин укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони кредитодавця в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання та накладенням кваліфікованої електронної печатки кредитодавця і електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер телефону, вказаний останнім при оформленні кредиту. введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання, підписом в електронному форматі цього договору вважається направленням кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.
Розділ «Юридична адреса, реквізити та підписи сторін» Договору містить посилання на його підписання ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором V4L6W9. Зі сторони кредитодавця Договір підписаний КЕП ОСОБА_2 (а.с.26 на звороті).
З копії Графіку платежів, який є додатком № 1 до Кредитного договору №1402603349461 від 26.01.2024 і підписаний відповідачем із застосуванням одноразового ідентифікатора V4L6W9, суд встановив, що відповідач мав обов`язок 14.02.2024 внести на рахунок первісного кредитора 2025,00 гривень процентів, а 05.03.2024, 25.03.2024,14.04.2024 та 04.05.2024 – по 2205,00 гривень процентів.
В останній день кредитування, 25.05.2024 позичальник зобов`язався сплатити первісному кредитору 6705,00 гривень, з яких 4500,00 гривень кредиту та 2205,00 гривень процентів за користування ним(а. с. 27).
Паспорт споживчого кредиту містить інформацію про умови кредитування, які ідентичні істотним умовам Договору, що надається споживачу до укладення правочину (а.с.28-29).
Анкета-заява на отримання кредиту від 26.01.2024 містить анкетні дані ОСОБА_1 , номер паспорта, ІПН, номер телефону та реквізити банківської картки для зарахування кредитних коштів НОМЕР_1 (а.с.20).
Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» клієнт ОСОБА_1 , ідентифікований в інформаційно - телекомунікаційній системі товариства за одноразовим ідентифікатором V4L6W9, номером телефону позичальника НОМЕР_2 , датою та часом надсилання паролю - 26:01.2024 11:23:33; маска картки НОМЕР_1 (а.с. 16).
Представником позивача на підтвердження зарахування коштів на рахунок позичальника надане підтвердження ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 23501-1356674296-23122025 від 23.12.2025, відповідно до якого 26.01.2024 в 11:25 на банківську картку з маскою НОМЕР_1 успішно перераховані грошові кошти в сумі 4500,00 гривень згідно замовлення 6c05117b-aa27- 4a61-900b3db46764641f (а. с. 37).
18.10.2024 між ТОВ «ФК «Віва Капітал», як клієнтом, та ТОВ «Діджи Фінанс», як фактором, укладений Договір факторингу № 18102024 (а.с.30-35).
Згідно з умовами п. 2.1. Договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту сум фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором.
Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі, що наведена в Додатку №1 до Договору факторингу, за умов виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування, передбачених розділом 3 Договору (п.4.1.Договору факторингу).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 18102024 від 18.10.2024 ТОВ «ФК «ВІВА ФІНАНС» передало, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №1402603349461 від 26.01.2024 в сумі 16230,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 4500,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами – 11730,00 грн. (а.с.12).
Згідно з актом прийому - передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу №18102024 від 18.10.2024 ТзОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» (клієнт) передав, а ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) прийняв реєстр боржників кількістю 535, загальна сума заборгованості 7666 615 грн. 74 коп. (а.с.9).
Паперова копія платіжної інструкції №10386 від 18.10.2024 підтверджує, що за відступлення прав вимоги за Договором факторингу №18102024 від 18.10.2024 ТО» «Діджи Фінанс» перерахувало ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» 109295,30 гривень (а.с.39).
Копії датованої 15.08.2025 досудової вимоги підтверджує, що позивач виготовив документ з вимогою на адресу ОСОБА_1 про сплату боргу в розмірі 16230,00 грн., зазначивши реквізити для оплати, та повідомленням про перехід права грошової вимоги до ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с.40).
Докази того, що ця вимога надсилалась на адресу відповідача, суду не надані.
Дослідженням виготовленого позивачем розрахунку суми боргу суд встановив, що кредит в сумі 4500,00 грн. обліковується виданим 26.01.2024.
За користування кредитом проценти нараховані до 27.05.2024 з розрахунку по 2,25% за кожен день кредитування упродовж перших двадцяти днів, та 2,45% за кожен день кредитування – упродовж наступного періоду.
11.05.2024 відповідач на виконання взятих на себе зобов`язань сплатив первісному кредитору 1500,00 гривень, які враховані на погашення кредиту.
За увесь строк кредитування, тобто з 26.01.2024 по 25.05.2024 первісний кредитор нарахував до сплати 10517,25 гривень. Цей розмір процентів визначений з урахуванням сплачених 11.05.2024 1500,00 гривень (а.с.13-14). 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Вирішуючи юридичний спір між ТОВ «Діджи Фінанс» та ОСОБА_1 суд встановив, що 26.01.2024 відповідач та ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» уклали Кредитний договір №1402603349461, за умовами якого первісний кредитор зобов`язався надати відповідачу 4500,00 гривень в кредит, а відповідач – одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним.
За умовами цього правочину, строк надання кредиту 120 календарних днів, дисконтна процентна ставка становить 2,25%, базова процентна ставка складає 2,45%
Позичальник Договір підписав електронним підписом.
На виконання умов цього правочину ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за замовленням первісного кредитора 6c05117b-aa27- 4a61-900b3db46764641f 26.01.2024 в 11:25 на банківську картку з маскою НОМЕР_1 успішно перерахував грошові кошти в сумі 4500,00 гривень, номер транзакції 1356674296.
18.10.2024 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» укладений Договір факторингу № 18102024, за умовами якого клієнт відступив факторові за відповідну плату права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, зокрема і по Кредитному договору №1402603349461 від 26.01.2024. Згідно копій долучених платіжних інструкцій, фактор сплатив клієнту суму фінансування за таке відступлення.
Отже, право вимоги боргу за Кредитним договором №1402603349461 набув позивач, а тому його порушене право підлягає судовому захисту.
Пред`являючи вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором №1402603349461 про надання споживчого кредиту позивач просить, крім тіла кредиту в розмірі 4500,00 грн, стягнути заборгованість за процентами в сумі 11730,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.2 ст. 1056-1 ЦК України).
Перевіривши цю вимогу в розрізі умов Договору та вимог діючого законодавства про споживче кредитування, суд встановив, що за користування кредитом відповідач мав обов`язок сплачувати проценти за дисконтною процентною ставкою в розмірі 2,25% від суми кредиту за кожен день користування ним, яка застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно, а також за базовою процентною ставкою в розмірі 2,45% від суми кредиту за кожний день користування ним, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.
За розрахунком позивача борг за нарахованими процентами складає 11730,00 гривень.
Позивачем проценти нараховані з 26.01.2024 по 27.05.2024, тобто поза межами обумовленого правочином строку кредитування з 26.01.2024 по 25.05.2024 включно.
Оцінюючи ці доводи позивача, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 до Закону України «Про споживче кредитування» внесені зміни, відповідно до яких на підставі ч. 5 ст. 8 цього нормативно правового акту максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1% (зміни, внесені п. 5 розділу І Закону України № 3498-IX від 22.11.2023, набрали чинності 24.12.2023, тобто, з дня, наступного за днем його опублікування (23.12.2023).
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3498-IX від 22.11.2023 дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Тобто, положення Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 про обмеження максимального розміру денної процентної ставки, який не може перевищувати 1%, має зворотну дію в часі стосовно кредитних правовідносин, що виникли до набрання чинності цим законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
За приписами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Поряд з цим п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» законодавець визначив, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5%.
За наведеного, у період з 24.12.2023 по 21.08.2024 діє перехідний період правового регулювання, під час якого максимальна денна процентна ставка обмежена 2,5 %, 1,5%, проте одночасно, як слідує з положень п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3498-IX від 22.11.2023, діє обмеження максимальної денної процентної ставки у розмірі також 1 % та поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Відтак, застосовними у вказаному часовому періоді з 24.12.2023 по 21.08.2024 можуть бути такі максимальні розміри денної процентної ставки: 1) 1 % при укладенні кредитних договорів у правовідносинах, що виникають після 24.12.2023 (набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, яким ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5); 2) 1% при пролонгації після 24.12.2023 договорів, укладених до набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування»; 3) 2,5 % (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно) та 1,5% (з 23.04.2024 по 21.08.2024 включно), передбачені п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». 
При цьому, законом не встановлено обмежень дії ч. 5 ст. ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Тобто існує суперечливість положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
У практиці Верховного Суду сформований сталий підхід, за якого при застосуванні норми права в разі можливості її неоднозначного розуміння необхідно враховувати її текстуальне значення (букву закону), з`ясовувати дійсну легітимну мету законодавця, яка встановлюється, зокрема, через аналіз пояснювальної записки до проєкту закону, а також дослідження генезису розвитку відповідних законодавчих змін, дійсної суті проблеми, що підлягає вирішенню на рівні прийняття закону (Постанова КАС у складі ВС від 20.11.2018 у справі № 820/1670/18).
З пояснювальної записки до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 суд встановив, що прийняття законопроєкту було обґрунтовано необхідністю знизити надвисоке ціноутворення на ринку мікрокредитування, зменшити високоризикове кредитування, сповільнити зростання заборгованості малозабезпечених і фінансово необізнаних позичальників та посилити захист прав споживачів шляхом гарантування отримання ними всієї інформації, необхідної для оцінки спроможності до повернення кредиту та виплати відсотків за користування ним, а також усунення можливості психологічного впливу кредитодавцем на процес прийняття такого рішення. 
Отже зазначений законопроект спрямовувався на покращення становища споживача у кредитних правовідносинах і метою його прийняття було удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та покращення становища споживача при отриманні послуг кредитування, а обмеження максимального розміру процентної ставки мало на меті не створити надмірний фінансовий тягар для споживача.
Окрім цього, при врахуванні на підставі п. 2 розділу IІ Закону України «Про споживче кредитування» положень закону про обмеження максимальної денної процентної ставки в розмірі 1 %, передбаченому ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», при пролонгації договорів, укладених до набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування», логічним є висновок, що Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не застосовні до тих договірних правовідносин споживчого кредитування, які виникли до внесення змін до закону, проте пролонгуються після набрання чинності ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким обмежено максимальний розмір денної процентної ставки (1 %).
За такого підходу стає очевидним, що дія Перехідних положень закону поширюється не на нові правовідносини, а саме на ті правовідносини, які виникли до набрання чинності законом, який покращує становище споживача, та тривають після набрання чинності цим законом та мають на меті забезпечити поступовий перехід правовідносин до нових реалій правового регулювання з дотриманням справедливого балансу інтересів учасників таких правовідносин. Разом з тим, відсутні підстави для застосування перехідних положень закону до правовідносин, що виникають під час нових реалій правового регулювання, під час існування більш сприятливого для споживача фінансових послуг правового регулювання та в умовах чинності застереження, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
За змістом Закону України «Про правотворчу діяльність» перехідні положення включаються до нормативно-правового акта, якщо: 1) реалізація нормативно-правового акта здійснюватиметься поетапно (при цьому текст кожної тимчасової норми права, включеної до цього розділу, має вказувати на строк (термін), протягом якого діятиме зазначена тимчасова норма); 2) нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин; 3) акт має зворотну дію в часі (пом`якшує або скасовує відповідальність особи); 4) необхідно передбачити збереження обсягу і змісту норм права, спрямованих на захист прав і свобод громадян та інтересів юридичних осіб, що існували за попереднього регулювання тощо.
Тобто, для договорів споживчого кредитування, які були укладені до 24.12.2023, але дія яких пролонговується після 24.12.2023, не може бути встановлений більш сприятливий режим правового регулювання максимальної денної процентної ставки, аніж для договорів, які укладені після 24.12.2023. 
Натомість для правовідносин, які виникли після набрання чинності 24.12.2023 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, на підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.
Такий підхід відповідає принципу тлумачення закону на користь слабшої сторони, який є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закон та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи («in dubio pro persona» або «in dubio pro homine», що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини» (Постанова Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №240/4894/23).
Принцип тлумачення закону на користь особи вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
Відтак, застосовними для договорів споживчого кредитування у період з 24.12.2023 по 21.08.2024 можуть бути такі максимальні розміри денної процентної ставки:
1) 1 % при укладенні договорів у правовідносинах, що виникають після 24.12.2023 (набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, яким ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5);
2) 1% при пролонгації після 24.12.2023 договорів, укладених до набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування»;
3) 2,5 % (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно) та 1,5% (з 23.04.2024 по 21.08.2024 включно), передбачені п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» протягом перехідного періоду, застосовного для кредитних договорів, укладених до набрання чинності змінами до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», проте які продовжують діяти після набрання чинності зазначеними змінами Закону України «Про споживче кредитування» і передбачають більший максимальний розмір денної процентної ставки, ніж встановлено перехідними положеннями закону.
Судовим розглядом встановлено, що Договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1402603349461 укладений 26.01.2024. Тобто правовідносини між його сторонами виникли після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, яким ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5. Відтак розмір денної процентної ставки за цим правочином не може перевищувати 1,00%.
Зважаючи, що денна процентна ставка обраховується за формулою ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях (ч.4 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування»), то розрахований її розмір за визначеною умовами Кредитного договору процентною ставкою за кожен день користування кредитом в 2,43292% перевищує 1,00%.
З урахуванням наведеного, суд для обрахування процентів за користування отриманими в кредит коштами застосовує ставку в 1,00% за кожен день кредитування кредитом, тобто 120 днів Х (4500,00Х1,00%) = 5400,00 гривень.
Крім того, на виконання взятих на себе зобов`язань відповідач 11.05.2024 сплатив 1500,00 грн, які первісним кредитором враховані як сплачені проценти.
Отже, борг за несплаченими процентами за користування кредитом складає 3900,00 гривень (5400,00 грн. - 1500,00 грн.).
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих в кредит грошових коштів не виконує, стягненню з нього підлягає висунута позивачем вимога в сумі 4500,00 гривень основного боргу та 3900,00 гривень заборгованості за нарахованими відсотками.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим (51,76%) задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1253,83 гривень.
Вирішуючи питання щодо компенсації позивачу витрат, пов`язаних з правовою допомогою, суд виходить із такого.
Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 вказаної статті Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).
За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Дослідженням наданих на підтвердження розміру витрат на професійну правничу джопомогу з`ясовано, що між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Романенком М. Е. 01.05.2025 укладений договір про надання правничої допомоги №42649746, за умовами якого адвокат представляє в установленому порядку інтереси товариства в судах усіх юрисдикцій під час вирішення правових спорів. Умовами цього договору сторони також погодили тарифікацію наданих послуг (а. с. 17-19).
Згідно з актом про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 17.11.2025 адвокат надав позивачу професійну правничу допомогу загальною вартістю 6000,00 гривень, зокрема, 3000,0 гривень за складання позовної заяви, 2250,00 гривень за вивчення матеріалів справи, 750 грн за формування додатків до позовної заяви (а.с.10).
Отже, стороною позивача підтверджено документально, що ним дійсно понесені витрати на правничу допомогу під час вирішення спору судом першої інстанції і загальний розмір таких витрат складає 6 000,00 грн.
У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Правнича допомога, надана адвокатом Романенком М.Е., полягала в складанні позовної заяви, правовому аналізі спірних правовідносин та формуванні додатків до позовної заяви.
Подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Вирішуючи чи є розмір витрат ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, суд вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи судом.
Зважаючи на наведене, заява сторони позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути зі  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 8400 (сім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок боргу за Договором про надання фінансового кредиту по продукту «кредитна лінія старт» №1402603349461 від 26.01.2024, з яких 4500,00 грн. боргу за тілом кредиту та 3900,00 грн. боргу за нарахованими процентами. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 1253 (одну тисячу двісті п`ятдесят три) гривні 83 коп. судового збору та 2000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» місцезнаходження вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112, ЄДРПОУ 42649746.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Тетяна БАРСЬКА