КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 939/3669/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/10414/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 05 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Кригер А.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Западнюк Н.І. звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просила переглянути за нововиявленими обставинами судовий наказ № 939/3669/25 від 26 листопада 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви - 20 листопада 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття; судового збору на користь держави в розмірі 302,80 грн. (а.с. 27-32).
На обґрунтування заяви зазначала, що неповнолітня дитина, хоч і проживає з матір`ю, але станом на сьогодні місце проживання дитини - малолітньої ОСОБА_3 чи з батьком, чи з матір`ю не визначено і з цього приводу на розгляді у районному суді знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 та за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, оскільки між батьками існує спір з цього питання, а тому неможливо встановити за чиїм саме вибором, ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 , має бути визначено порядок стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 . 
Крім того, вказувала, що при винесенні судового наказу його винесені було протиправно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 302 грн. 80 коп., оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни, а тому підлягає звільненню від сплати судового збору (27-32).
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 05 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Бородянського районного суду Київської області від 26 листопада 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - задоволено частково.
Скасовано за нововиявленими обставинами судовий наказ, винесений Бородянським районним судом Київської області 26 листопада 2025 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), уродженця міста Києва, який проживає по АДРЕСА_1 , на користь держави судового збору в розмірі 302, 80 грн. і звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
В іншій частині судовий наказ, винесений Бородянським районним судом Київської області 26 листопада 2025 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини залишено без змін, а заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами - без задоволення (а.с. 100-103).
Не погодившись з рішенням районного суду, 10 квітня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Западнюк Н.І. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення в частині залишення без змін судового наказу, винесеного Бородянським районним судом Київської області 26 листопада 2025 року, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким судовий наказ № 939/3669/25 від 26 листопада 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви - 20 листопада 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття - скасувати(а.с. 105-110).
В обґрунтування скарги представник,вказувала, що оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, також не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Суддею Бородянського районного суду Київської області Стасенком Г.В. за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, 26 листопада 2025 року було винесено судовий наказ у справі №939/3669/25, яким:стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви 20 листопада 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядав обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу у справі № 939/3669/25, була обґрунтована тим, що дитина - ОСОБА_3 з 08 вересня 2025 року знаходиться на її утриманні та проживає разом із нею, ОСОБА_2 , за адресою реєстрації останньої, тобто: по АДРЕСА_2 , що не відповідає дійсності, оскільки фактично ОСОБА_2 разом з малолітньою донькою ОСОБА_4 фактично проживає на квартирі, яку винаймає для тимчасового проживання за адресою: Київська область, м. Буча.
Вказувала, що малолітня донька ОСОБА_4 з травня 2025 року по 08.09.2025 року проживала разом із батьком ОСОБА_1 і знаходилась на його утриманні за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 не забороняв матері дитини - ОСОБА_2 бачитися з дитиною, хоча остання сама дуже рідко виявляла бажання бачити свою дитину - доньку ОСОБА_4 та спілкуватися з нею (за останніх півроку мати ОСОБА_5 відвідала доньку ОСОБА_4 за місцем проживання з батьком ОСОБА_1 всього 3 рази), також ОСОБА_2 ніколи не надавала доньці ОСОБА_4 необхідної матеріальної допомоги, не піклувалася про її здоров`я, не займалася її навчанням та вихованням.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , з місця проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 , забрала малолітню доньку ОСОБА_3 , за згодою останньої, на постійне проживання за адресою: АДРЕСА_4 (на орендовану для проживання квартиру),а потім переїхали до м. Буча.
ОСОБА_1 постійно належно матеріально утримував малолітню доньку ОСОБА_4 і продовжує належно надавати доньці ОСОБА_4 матеріальну допомогу та ніколи не відмовлявся добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Місце проживання дитини - малолітньої доньки ОСОБА_4 - не визначено (з матір`ю ОСОБА_2 чи з батьком ОСОБА_1 ), оскільки на даний час в Бородянському районному суді Київської області на розгляді судді Г. Стасенка знаходиться цивільна справа №939/2360/25, за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 з батьком.
За результатом розгляду даної цивільної справи місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 може бути визначено судом з батьком - ОСОБА_1 , а не з матір`ю ОСОБА_2 .
При видачі судового наказу від 26 листопада 2025 року суду не було відомо про наведені обставини, які є істотними і такими, що суттєво впливають на прийняте судом рішення, оскільки відповідно до вимог частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Тобто, до постановлення Бородянським районним судом Київської області рішення у справі № 939/2360/25, про місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 - з батьком ОСОБА_6 чи з ОСОБА_7 , неможливо встановити за чиїм саме вибором: ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 має бути визначено порядок стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 .
На даний час ОСОБА_4 , до вирішення судом питання про місце її проживання, тимчасово проживає з матір`ю, але батько - заявник ОСОБА_1 надає кошти на утримання своєї доньки ОСОБА_4 , тому вважала хибним висновок суду першої інстанції у справі № 939/1913/25 про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, оскільки на момент винесення судового наказу суду були відомі, але не враховані та встановлені судом обставини, які мають істотне значення для розгляду справи, зокрема той факт, що на час винесення судового наказу і на даний час Бородянським районним судом Київської області рішення у справі №939/2360/25, про місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 - з батьком ОСОБА_1 чи з ОСОБА_2 ще не вирішено, а відтак передчасним є стягнення аліментів та визначення способу їх стягнення.
При подачі заяви про видачу судового наказу, за невідомими мотивами, ОСОБА_2 не повідомила суд про дійсне місце проживання дитини, а також про те, що батько надає матеріальної допомогу на утримання дитини, та не могла не розуміти, що факт визначення місця проживання дитини з одним із батьків є вирішальним при вирішенні питання, саме з кого повинні бути стягнуті аліменти на утримання дитини (а.с. 105-111).
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Западнюк Н.І. підтримала скаргу і просила її задовольнити.
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. 
Так про розгляд справи апеляційним судом 28 травня 2026 року ОСОБА_1 був сповіщений 12 травня 2026 року про що є відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового відправлення суду. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 підтвердила в суді його представник - адвокат Западнюк Н.І. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. ОСОБА_2 була сповіщена 07 травня 2026 року про що є відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового повідомлення суду та повідомленням її представника - адвоката Богатиренко О.В. 28 квітня 2026 року до її Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення (а.с. 129-135)
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.
Відповідно до частини першої ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вищезазначене та положення частини дев`ятої, одинадцятої ст. 128, частини п`ятої ст. 130, частини другої ст. 372 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що05 травня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконавчим комітетом Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області було зареєстровано шлюб (а.с. 6-7).
У шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 липня 2025 року у справі № 939/1472/25, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 05 травня 2017 року виконавчим комітетом Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області, розірвано (а.с. 6-7).
Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 07 листопада 2025 року № 177/5 було затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_2 (а. с. 13-14).
20 листопада 2026 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-3).
26 листопада 2025 року Бородянським районним судом Київської області за заявою ОСОБА_2 було винесено судовий наказ № 939/3669/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви - 20 листопада 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття та стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 302 грн. 80 копійок (а.с. 17).
Згідно з копіями актів обстеження за підписом депутата Ірпінської міської ради Київської області від 05 червня 2025 року, 19 червня 2025 року та 25 серпня 2025 року, ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_3 разом зі своїми дочками - ОСОБА_8 , 2004 року народження, та ОСОБА_3 , 2017 року народження; стан помешкання добрий. (а. с. 33-34).
Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 15 вересня 2025 року у справі № 939/2360/25 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - виконком (служба у справах дітей) Ірпінської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю (а.с. 35).
Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 02 жовтня 2025 року у справі № 939/2360/25 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконком (служба у справах дітей та сім`ї) Ірпінської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - виконком (служба у справах дітей) Ірпінської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю (а.с. 36).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина п`ята статті 183 СК України).
Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до частини восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).
Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним.
Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22 пункт 5.3).
Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, пункт 26).
З огляду на зазначене необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.
Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним.
Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. Russia, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
У постанові Верховного Суду від 01 березня 2024 року у справі № 334/6285/23 викладено висновок про те, що "тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника.
Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин".
Верховний Суд не одноразово звертав увагу на те, що аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.
При вирішенні питання щодо перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, суду слід враховувати, що у своїй судовій практиці Верховний Суд вказує на те, що під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні (постанова Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 264/1739/18, постанова Верховного Суду від 19.11.2018 у справі № 359/3012/18).
В даному випадку платник аліментів повинен ставити питання зменшення розміру (припинення стягнення) аліментів та в деяких випадках - про стягнення безпідставно стягнених коштів (за аналогією з ч. 2 ст. 82 СК України). Однак відповідно до положень статті 181 СК України, за рішенням суду аліменти можуть бути присуджені тому з батьків, з яким проживає дитина. Відтак вирішення питання про стягнення аліментів з одного з батьків залежить від встановлення факту з ким із батьків проживають діти. Встановлення цих обставин впливає на вирішення питання про видачу судового наказу.
Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 17 березня 2023 року у справі № 761/36042/20 (провадження № 61-6681св22).
Як встановлено судом, на момент видачі судового наказу і на час розгляду цієї справи між сторонами існував спір про визначення місця проживання дитини. 
Водночас, як визнав заявник ОСОБА_1 , з вересня 2025 року дитина сторін -  ОСОБА_3 , 2017 року народження, постійно проживає з матір`ю і за цей час кошти на утримання дитини він не надавав, дитину самостійно утримує лише матір ОСОБА_2  .
Однак, невирішеність спору між сторонами щодо місця проживання дитини не є підставою для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що аліменти, які стягнуті за судовим наказом, стосуються утримання неповнолітньої дитини, тому в даному випадку потрібно враховувати й принцип найкращих інтересів дитини, який у разі скасування судового наказу, дотриманим не буде.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим, доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Бородянського районного суду Київської області від 05 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 28 травня 2026 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов