РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року 	справа № 580/4904/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №580/4904/26 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області (вул. Майдан Свободи, Держпром 3 під`їзд 2 поверх, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ 21366538) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, ухвалив рішення.
І. ПРОЦЕДУРА /ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
11.05.2026 вх.№25171/26 Представник позивача ОСОБА_2 у позовній заяві просить:
— визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.12.2025 №232850004104 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії по інвалідності;
— зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2025 №2888 про призначення пенсії по інвалідності; 
— зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу період навчання згідно з дипломом від 28.02.1975 НОМЕР_2 , трудовою книжкою від 24.03.1975 №б/ш, трудовою книжкою від 02.04.1979 НОМЕР_3 та відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з урахуванням висновків суду.
15.05.2026 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України). Відповідно до ч. 2. ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 ст. 12 КАС України. У разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування не здійснюється (ч.4 ст.229 КАС України). 
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА
В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що 25.11.2025 ОСОБА_1 звернулася через вебпортал до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі Закон № 1058), згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (розглянуто екстериторіально за принципом єдиної черги) від 03.12.2025 №232850004104 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності.
Позивач вважає, що період навчання згідно з дипломом від 28.02.1975 НОМЕР_2 , трудовою книжкою від 24.03.1975 №б/ш, трудовою книжкою від 02.04.1979 НОМЕР_3 є беззаперечним, розрахунок Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області щодо стажу Позивачки здійснений помилково, що має наслідком ухвалення необґрунтованого індивідуального акта.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА ТА ТРЕТЬОЇ ОСОБИ
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області на виконання ухвали суду 25.06.2026 за вх.№34097/26 долучила до справи докази з покликанням на безпеку життя в умовах дії режиму воєнного стану, перебої в енергопостачанні.
02.06.2026 вх.№29615/26 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надала до суду пояснення та зазначила, що Головне управління є самостійною юридичною особою та не несе відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність інших територіальних органів ПФУ, публічно-правовий спір між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та позивачем відсутній.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
25.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо призначення пенсії по інвалідності, що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківський області. 
Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області від 03.12.2025 №232850004104 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності: зазначене по батькові не відповідає даним відповідно до посвідки на постійне проживання НОМЕР_4 .
У заяві від 25.11.2025 вказане задеклароване місце проживання АДРЕСА_2 , проте відповідно до копії посвідки вказане м.Канів, і по батькові у посвідці не вказане, позаяк передбачене Прізвище та імя, що безпідставно залишилось поза увагою працівників Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області під час ухвалення немотивованого рішення без урахування висновків ВС.
Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що належить скасувати, тому звернулася до суду з позовом.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке. 
V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно із п. 6 ч.1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі Закон №1788) та Законом №1058-IV, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Згідно із абзацом першим частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 30.06.2000 незалежно від перерв. Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. Згідно з частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій.
Рішення про відмову у призначенні пенсії приймається за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 “Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, зареєстрованої в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961. Призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1). Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30.06.2000 (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо здійснити перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Згідно із абзацами першим та другим пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала, зокрема, особа, яка звертається за пенсією. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 під час приймання документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, який підтверджує стаж роботи. Відповідно до статті 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. 
Роботодавець або його правонаступник має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами: виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією (постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №527/1655/17).
Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 у справі №159/4178/16-а та від 10.10.2019 у справі №234/4585/17 зазначив, що обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно з пунктом 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики та МФУ.
Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 висловлено позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Верховний Суд в постанові від 18.11.2022 за результатом розгляду справи №560/3734/22 зазначив: п.95 - основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
Право бути почутим є ключовим принципом “належного врядування” в демократичній державі. Перш ніж орган публічної влади ухвалить адміністративне рішення, яке стосується прав чи інтересів певної особи, їй повинна бути надана можливість висловити свої міркування та надати органу публічної влади інформацію і свої аргументи. Процедури й питання, що потребують розгляду, залежать від того, чи стосується адміністративне рішення індивідуальних або колективних інтересів. Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом (https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).
Органам публічної влади заборонено використовувати свої повноваження з неналежних мотивів або з неналежною ціллю, навіть якщо результат буде подібний до досягнутого в рамках законних дій. Принцип “належного врядування” не має перешкоджати органам влади виправляти ненавмисні помилки, навіть ті, яких вони припустились внаслідок недбалості (АДМІНІСТРУВАННЯ І ВИ: Посібник - принципи адміністративного права у відносинах між особами та органами публічної влади / https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).
Відповідно до ст.12 Закону України від 02 жовтня 1996 р. № 393/96-ВР “Про звернення громадян” дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України “Про судоустрій і статус суддів”, “Про доступ до судових рішень”, “Про запобігання корупції”, “Про виконавче провадження”, “Про адміністративну процедуру”. 
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Якщо вирішення питань, порушених у заявах (клопотаннях) і скаргах громадян, належить до предмета регулювання Закону України “Про адміністративну процедуру”, вони розглядаються у порядку, встановленому зазначеним Законом України. 
Відповідно до Закону України “Про адміністративну процедуру” від 17 лютого 2022 р. № 2073-IX (далі - Закон № 2073) адміністративний орган розглядає і вирішує справи, віднесені до його відання законом (предметна компетенція) (ч.1 ст.21 Закону № 2073). Адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації (п.1 ч.1 ст.2 Закону України “Про адміністративну процедуру” від 17 лютого 2022 року № 2073-IX). Письмовий адміністративний акт складається зі вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин. Мотивувальна частина пояснює, чому саме таке рішення прийнято (ст. 72 Закону № 2073). Відповідно до ч.1 ст.29 Закону № 2073 адміністративний орган за клопотанням учасника адміністративного провадження або з власної ініціативи, а також у випадках, передбачених законом, залучає до участі в адміністративному провадженні особу, яка сприяє розгляду справи та участь якої необхідна для розгляду справи. За результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт (ч.1 ст.69 Закону № 2073). 
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України). 
У рішенні Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп (справа 3/35-313) вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.
Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.
У постанові від 31.08.2018 у справі № 822/1815/16 Верховний Суд вказав на те, що у разі визнання незаконним (протиправним), індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття.
У науково-практичному коментарі до Закону України “Про адміністративну процедуру” зазначено: принципи добросовісності та розсудливості корелюються насамперед з п.5 та п.6 частини 2 ст.2 КАС України як критеріями для оцінки правомірності рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.1 Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів під поняттям “офіційні документи” розуміється будь-яка інформація, записана у будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває у розпорядженні державних органів. Конвенція Ради Європи про доступ до офіційних документів передбачає, що державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ (ч.1 ст.5).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Оцінюючи докази і перевіривши доводи сторін, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин щодо здійснення адміністративного провадження адміністративними органами, суд зазначає таке. 
В газеті Голос України опублікований Закон № 942-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо права фізичної особи на зміну по батькові", яким доповнюється стаття 295 Цивільного кодексу та стаття 149 Сімейного кодексу відповідними положеннями. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові.
Згідно зі статтею 146 Сімейного кодексу України, якщо батьки дитини перебувають у шлюбі, ім`я дитини визначається за згодою батьків. 
Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт відмови заявнику в призначенні пенсії через невідповідність запису прізвища в трудовій книжці його паспортним даним не свідчить про наявність спору про право з урахуванням того, що заінтересовані особи не заперечували і не спростовували в суді факт належності вказаної трудової книжки заявнику (справа № 669/882/25/ https://court.gov.ua/press/news/1967422/ ).
Суд доходить висновку за результатом перевірки доводів сторін, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківський області передчасно ухвалене немотивоване рішення у межах адміністративного провадження під час розгляду заяви від 25.11.2025 про призначення пенсії по інвалідності Відповідач допустив протиправну бездіяльність: розглядав звернення (заява з опискою у місці перебування) без належного сприяння, без зрозумілої і логічної мотивації, без аналізу записів та без перевірки відповідності записів роботодавців у трудовій книжці у контексті необгрунтованої відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання згідно диплома № НОМЕР_5 , періоди роботи згідно з трудовою книжкою б/н від 24.03.1975, НОМЕР_3 в контексті зазначеного по батькові ОСОБА_3 , що не передбачено окремим записом у посвідці на постійне проживання НОМЕР_4 без забезпечення сприяння позивачеві у з`ясуванні без надмірного формалізму, тому суд за встановлених обставин і оцінених доказів визнає, що не дотримані принципи процедури (верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; обґрунтованість; добросовісність і розсудливість; ефективність; гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні за висловленого бажання доплатити за стаж) під час адміністративного провадження у забезпеченні сприяння позивачеві у реалізації права на пенсійне забезпечення, тому індивідуальний акт від 03.12.2025 №232850004104 не відповідає принципам належного врядування, є протиправним і належить скасуванню.
У частині вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу період навчання згідно з дипломом від 28.02.1975 НОМЕР_2 , трудовою книжкою від 24.03.1975 №б/ш, трудовою книжкою від 02.04.1979 НОМЕР_3 та відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування належить відмовити, позаяк суд не перебирає на себе повноваження органів ПФУ.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке. 
Зважаючи на те, що прийняте рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.12.2025 №232850004104 є немотивованим, суперечливим, протиправним, що прийняте без всебічного, повного та об`єктивного розгляду та перевірки поданих позивачем документів у контексті зазначеного у дипломі по батькові Позивача ОСОБА_4 замість ОСОБА_5 (з урахуванням процедури виправлення помилок автором/правонаступником), тому ухвалене без обґрунтування підстав з покликанням на документ (посвідка), що не містить відповідного рядка для по батькові, без дотримання принципів належного врядування у діяльності територіального органу ПФУ та без урахування усіх обставин індивідуальний акт від 03.12.2025 №232850004104 належить скасувати.
З урахуванням повноважень суду відповідно до ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань у межах адміністративного провадження, що законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, тобто суд не може підміняти орган ПФУ, який уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права Позивача бути заслуханою і почутою (з урахуванням описки у заяві щодо місця реєстрації), буде зобов`язання відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 25.11.2025 про призначення пенсії.
Відповідно до повноважень Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо обставин розгляду заяви від 25.11.2025 про призначення пенсії, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту права позивача на пенсійне забезпечення з огляду на принципи належного/доброго врядування необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 25.11.2025 про призначення пенсії з урахуванням підходів клієнтоорієнтованого сервісу, висновків суду та дотриманням вимог ч.5 ст.13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, ч.4 ст.6 Закону України “Про адміністративну процедуру” з дотримання принципів адміністративного провадження.
VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач сплатила 2129,92 грн (квитанція від 05.05.2026) за дві вимоги немайнового характеру щодо протиправності і скасування індивідуального акта та бездіяльність і зобов`язання вчинити дії, позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для стягнення витрат зі сплати збору у сумі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківський області від 03.12.2025 №232850004104 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області під час опрацювання заяви ОСОБА_1 від 25.11.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області повторно розглянути заяву від 25.11.2025 ОСОБА_1 із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області (вул. Майдан Свободи, Держпром 3 під`їзд 2 поверх, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1064 (тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.
Копію рішення суду направити сторонам справи:
позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області [вул. Майдан Свободи, Держпром 3 під`їзд 2 поверх, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344]; третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ 21366538].
Рішення суду складене 29.06.2026. 
Суддя 	Лариса ТРОФІМОВА