Справа № 699/251/26
Номер провадження № 2/699/625/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 	м. Корсунь-Шевченківський	

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Мельника А. В., за участю секретаря судового засідання Таран О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.06.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 543191-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». 
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку
№ НОМЕР_1 , вказану позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.
Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 15.02.2026 року має заборгованість в розмірі 169 500,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту в розмірі 50 000,00 грн; суми прострочених платежів за процентами в розмірі 84 500,00 грн; заборгованості за процентами відповідно до статті 625 ЦК України в розмірі 25 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією в розмірі 10 000,00 грн. 
Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором № 543191-КС-001 про надання кредиту від 24.06.2025 року в розмірі 169 500,00 грн та судові витрати. 
Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09.03.2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Витребувано у АТ «Сенс Банк» письмові докази.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку.
11.03.2026 року представником відповідача - адвокатом Зачепіло З. Я., подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» відовідач не підтримує, оскільки твердження позивача не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, разом із тим, з сумою заборгованості у розмірі 169 500,00 грн не погоджується, вважає її необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами та такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.
Позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не можна покласти в основу рішення у справі, оскільки з нього не можливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, такий розрахунок не є належним доказом суми заборгованості в розумінні положень частини першої статті 77 ЦПК України.
Також вважає, що сума заборгованості за процентами у розмірі 84 500,00 грн нарахована з порушенням вимог закону, оскільки відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Крім того, на час укладення кредитного договору в період виконання його умов, ОСОБА_1 як законна дружина військовослужбовця Збройних Сил України має право на пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто в неї відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.
Щодо вимоги про стягнення комісії за кредитом у сумі 10 000,00 грн вказує, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Ураховуючи викладене, представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів.
18.03.2026 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, зокрема, що сторона відповідача не надала суду жодних належних, достовірних та достатніх доказів того, що чоловік ОСОБА_1 перебував на військовій службі саме протягом строку дії кредитного договору, а саме з 24.06.2025 року до 09.12.2025 року, що було б правовою підставою для застосування норми пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів дружині військовослужбовця.
Крім того, кредитодавець жодним чином не обмежував час на ознайомлення позичальника з умовами кредитного договору та Правилами. Відповідач добровільно погодилася з умовами кредитного договору, а саме з розміром процентних ставок, порядком нарахування процентів на залишок заборгованості за кредитним договором тощо, та погодилася його виконувати (що відповідає принципу свободи договору, який встановлений у статті 627 ЦК України). Якби ОСОБА_1 не влаштовували умови кредитного договору, вона могла його просто не укладати. Протягом строку дії кредитного договору та/або після його закінчення вона не звернулася із заявою про розірвання кредитного договору та/або визнання кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин.
У частині другій статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини. 
24.06.2025 року ОСОБА_1 погодилася та прийняла пропозицію (оферту) на укладення договору з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», уклавши договір № 543191-КС-001 про надання кредиту з використанням телекомунікаційної системи, дистанційно в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 53).
Відповідно до пункту 2.1. договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених договором та Правилами надання споживчих кредитів.
Строк надання кредиту - 24 тижні, строк дії договору до 09.12.2025 року (пункти 2.3., 2.8. договору).
Стандартна процентна ставка за кредитом в день 1 %, фіксована, денна процентна ставка: 0,87 % (пункти 2.4., 2.12. договору). 
Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 123 660,68 грн (пункт 2.9. договору).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка 6918,26 % (пункт 2.11. договору).
За умовами пункту 4.2.2. договору сторони встановили графік платежів, за яким застосовуватиметься знижена процентна ставка, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись.
Відповідно до пункту 11.4.4. договору позичальник ознайомлений з договором та Правилами надання споживчих кредитів, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням.
Згідно з повідомленням товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» останнім було здійснено успішний переказ грошових коштів у розмірі 50 000,00 грн на номер платіжної картки отримувача ОСОБА_1 НОМЕР_1 відповідно до кредитного договору № 543191- КС-001 від 24.06.2025 року (а.с. 86).
Також АТ «Сенс Банк» надано інформацію, з якої вбачається, що 24.06.2025 року на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 було зараховано платіж у сумі 50 000,00 грн (а.с. 131-132).
В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що ОСОБА_1 не пройшла ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» при вході в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Отже, матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів, що також вказує на виконання умов договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», та на те, що відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання.
При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті
6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України). 
Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. 
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина друга статті 642 ЦК України).
Матеріали справи свідчать про те, що договір № 543191-КС-001 про надання кредиту від 24.06.2025 року укладений в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»).
Статтею 12 указаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір № 543191-КС-001 про надання кредиту від 24.06.2025 року підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора UA-7152, про що свідчить пункт 12 договору реквізити та підписи сторін.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність волі відповідача на укладення кредитного договору на відповідних умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 543191-КС-001 про надання кредиту від 24.06.2025 року станом на 15.02.2026 року заборгованість ОСОБА_1 складає 169 500,00 грн, з яких: прострочені платежі за тілом кредиту в розмірі 50 000,00 грн; прострочені платежі за процентами в розмірі 84 500,00 грн; заборгованість за процентами відповідно до статті 625 ЦК України в розмірі 25 000,00 грн; прострочені платежі за комісією в розмірі 10 000,00 грн. (а.с. 44).
Доказів невиконання ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять та відповідачем не надано.
Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Однак відповідач своєчасно не сплачувала грошові кошти для погашення кредитної заборгованості.
Водночас щодо стягнення з відповідача сум заборгованості за процентами в розмірі 84 500,00 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Згідно з роз`ясненнями Міністерства оборони України від 18.02.2026 року військовослужбовці, мобілізовані та резервісти можуть не сплачувати відсотки й штрафи за кредитами на час служби. Суть такої пільги полягає в тому, що на час проходження служби для багатьох захисників, а також їхніх дружин чи чоловіків діє звільнення від сплати відсотків та штрафів за кредитами. 
Право на таку пільгу та умови її отримання залежать від виду військової служби. Якщо особу призвали під час мобілізації або як резервіста, кредитні канікули починають діяти з першого дня призову і тривають аж до моменту звільнення. При цьому, для закону абсолютно не має значення, де саме особа несе службу - на лінії фронту чи в тиловій частині.
Для військовослужбовців за контрактом та тих, хто перебуває на інших видах служби, підхід інший. Тут ключовим є факт безпосередньої участі у захисті країни: чи то в часи АТО та ООС, чи під час повномасштабного вторгнення після 24.02.2022 року. Якщо особа брала участь у бойових діях або заходах з оборони хоча б один день, то отримує право на списання відсотків і штрафів. Це право активується з першого дня такої участі і зберігається на весь подальший час служби під час дії особливого періоду. Наприклад, якщо особа виконувала бойові завдання у 2015 році і продовжує служити зараз, пільга для неї залишається чинною. З іншого боку, якщо військовий-контрактник увесь час перебував у тилу і жодного разу не залучався до згаданих заходів оборони, скористатися цією пільгою він не зможе. Також її дія не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які проходять службу в лавах ЗСУ.
Така норма закріплена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (пункт 15 статті 14).
Як вбачається з наданих представником відповідача документів, а саме: копії військового квитка серії НОМЕР_3 ; копії посвідчення НОМЕР_4 ; копії довідки за формою 5; копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем та згідно з довідкою за формою 5 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині з 11.04.2019 року по теперішній час (а.с. 110). 
Також згідно з доданою до відзиву на позовну заяву довідкою ОСОБА_3 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення (а.с. 110). 
Таким чином, на відповідача, як на дружину військовослужбовця, поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - вона звільнена від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом, а кредитні установи під час дії особливого періоду не мають права нараховувати проценти, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати.
З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за договором № 543191-КС-001 про надання кредиту від 24.06.2025 року в розмірі 84 500,00 грн задоволенню не підлягають, оскільки відповідач, як дружина військовослужбовця, згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів в особливий період.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами відповідно до статті 625 ЦК України в розмірі 25 000,00 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року
№ 2102-IX в Україні введений воєнний стан, який триває по теперішній час.
Ураховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами відповідно до статті 625 ЦК України в розмірі 25 000,00 грн задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено в частині другій статті 77 ЦПК України.
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, п`ята статті 263 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 60 000,00 грн суду не надано, заперечення представника відповідача щодо цих позовних вимог не спростовують наданих позивачем доказів, не містять доказів погашення заборгованості чи відсутності грошового зобов`язання, тому суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов у цій частині підлягає задоволенню.
Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4102 від 17.02.2026 року (а.с. 1).
У зв`язку з частковим задоволенням позову (35,40 %), на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 942,49 грн.
На підставі статей 525, 526, 536, 626-629, 634, 641, 642, 1054, 1056-1 ЦК України та керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 272-274, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 543191-КС-001 про надання кредиту від 24.06.2025 року в розмірі 60 000,00 грн (шістдесят тисяч гривень 00 копійок).
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 942,49 грн (дев`ятсот сорок дві гривні сорок дев`ять копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», місце реєстрації: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; засоби зв`язку: ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_6 .

Суддя	Мельник А.В.