Номер провадження 3/754/2360/26
Справа №754/11287/26
ПОСТАНОВА 
Іменем України

03 липня 2026 року 
суддя Деснянського районного суду м. Києва Банах О.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Деснянського УП ГУНП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.4 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2026 до Деснянського районного суду м. Києва від Деснянського УП ГУНП в м. Києві надійшли адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 .
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 червня 2026 року серії №884244, 20 червня 2026 року о 10 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 2, здійснювала продаж тютюнових виробів з рук у забороненому місці, тим самим скоїла правопорушення, передбачене ч.4 ст. 156 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 03.07.2026 о 10 год. 00 хв. не з`явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
З будь-якими клопотаннями до суду не зверталася.
ОСОБА_1 була належним чином повідомлена, що справа розглядатиметься в Деснянському районному суді м. Києва 03.07.2026 о 10 год. 00 хв., про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додатку Viber, яка міститься у матеріалах справи.
Крім того, повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи на 03.07.2026 о 10 год. 00 хв. було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через вебсайт Деснянського районного суду м. Києва).
Враховуючи що згідно з ч.2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.156 КУпАП, відносяться до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суддя вважає неявку ОСОБА_1 способом затягування розгляду справи з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, а тому вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності останньої.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» та «Пономарьов проти України»).
Основною умовою відкладення розгляду справи є - не відсутність у судовому засіданні сторони по справі, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумні строки, з одного боку, забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого - своєчасне вжиття заходів, спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.
Відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 156 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з таких підстав.
Так, Конституцією України передбачено, що однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи (ст.129 ч.3 п.4).
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.
За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду. 
Згідно вимог ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Положеннями ст. 256 КУпАП встановлені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як встановлено в судовому засіданні, протокол про адміністративне правопорушення від 20 червня 2026 року серії ВАД №884244, складений ст. ДОП Деснянського УП ГУНП в м. Києві капітаном поліції Гречаником Д., оформлений недбало, містить виправлення, заповнений вручну нерозбірливим почерком, що суттєво ускладнює з`ясування його змісту. 
Крім того, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 здійснювала продаж тютюнових виробів у забороненому місці, чим порушила ч.4 ст. 156 КУпАП, тоді як у рапорті, складеному капітаном поліції Гречаником Д., який додано до протоколу, вказано інші обставини, а саме – продаж тютюнових виробів без марок акцизного податку.
Варто зазначити, що обставини вчинення правопорушення, викладені у протоколі та у рапорті, є відмінними та такими, що тягнуть за собою відповідальність за різними частинами ст. 156 КУпАП.
Так, за торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 156 КУпАП. Натомість, торгівля з рук тютюновими виробами у забороненому місці, є підставою для відповідальності за ч. 3 зазначеної статті.
Суд зауважує, що підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.
Отже, дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення. Відповідно до цієї норми адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.
Водночас, аналіз наданих у справі доказів в їх сукупності не дозволяє суду зробити висновок щодо ознак складу адміністративного правопорушення, яке насправді вчинила ОСОБА_1 , зокрема, щодо об`єктивної його сторони.

Крім того, згідно з протоколом, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 156 КУпАП.
Так, згідно з диспозицією ч.4 ст. 156 КУпАП, підставою для притягнення особи до відповідальності за цією частиною статті є дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.
Тобто диспозиція є відсильною до частини першої чи третьої цієї статті. Для кваліфікації дій особи за ч.4 ст. 156 КУпАП необхідно довести дві обов`язкові обставини: особа вчинила одне з порушень, передбачених ч.1 чи ч. 3 ст. 156 КУпАП; порушення вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за таке саме правопорушення.
Щодо неможливості встановлення у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення за ч.1,3 ст. 156 КУпАП судом вже зазначено вище. Крім того, до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів, які б підтверджували повторність вчинення правопорушення, що є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 156 КУпАП.
З наведено вбачається, що викладена у протоколі фабула правопорушення не відповідає диспозиції ч. 4 ст. 156 КУпАП.

Згідно із положеннями ст. 279, 280 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані вимоги закону узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, які б свідчили про здійснення ОСОБА_1 дій, передбачених частиною першою чи третьою цієї статті, протягом року після того, як її було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.
Отже, протокол не відповідає вимозі щодо його достовірності.
Згідно з вимогами ст. 8, 62 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З вищезазначених підстав суд приходить до переконання про недоведеність існування в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 156 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 245, 251, 256 284, 287, 156 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 156 КУпАП.
Вилучене згідно з протоколом від 20.06.2026 року майно повернути ОСОБА_1 .
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.Л. Банах