Справа № 214/1895/26
2/214/3259/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
(заочне)
03 червня 2026 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді Сіденко С. І.
за участі секретаря судового засідання Розстальної К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
26 лютого 2026 року представником товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦИКЛ ФІНАНС» з використанням системи «Електронний суд» подано позов до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 15 838,48 гривень з ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.07.2017 між акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» , як позикодавцем, та ОСОБА_1 як позичальником, було укладено кредитний договір №26254028479503, відповідно до якого відповідачем отримано кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами, комісій, зі строком кредитування 12 місяців.
Згідно вказаного договору, сума кредиту 3600 гривень, процентна ставка за користування кредитом 48 % річних на поточну заборгованість, 90,69 % реальна річна ставка відсотків річних.
Грошові кошти банком перераховані на рахунок позичальника, однак в подальшому позичальник своїх обов`язків щодо повернення коштів не виконала та не сплачувала відсотки за користування кредитом та комісію, передбачену договором.
В подальшому, відбулась заміна сторони кредитора в кредитних зобов`язаннях внаслідок укладення договору факторингу від 15.12.2021 між АТ«БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ФК «ЦИКЛ ФІНАНС» № 15/12/21.
Після відступлення права вимоги за вказаним вище правочином, право вимоги за кредитним договором №26254028479503 від 28.07.2017 перейшло до ТОВ «ФК «ЦИКЛ ФІНАНС» і останнє, як новий кредитор, може вимагати стягнення з позичальниці заборгованості в примусовому порядку.
Згідно тверджень позивача, станом на дату подання позову, загальний розмір заборгованості за кредитним договором №26254028479503 від 28.07.2017 становить 15 838,48, гривень та включає: заборгованість за тілом кредиту 7177,06 гривень, заборгованість за відсотками-7290,11 гривень, заборгованість за комісією 1371,31 гривень.
Зазначені вище суми позивач просить стягнути з відповідачки в примусовому порядку, а також стягнути з відповідачки понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 2 662,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 500 гривень.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і дату проведення судового засідання, не з`явився, при цьому в прохальній частині позову просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав , просив позов задовольнити, у випадку неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
В судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і дату проведення судового засідання, не з`явився, конверт з ухвалою про відкриття провадження, із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подала, що відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Як передбачено п. 2 ч . 7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно п. 3 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України).
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Ознайомившись зі змістом позову та дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає встановленими наступні обставини справи.
судом встановлено, що 28.07.2017 між Акціонерним Товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» , як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір №26254028479503, відповідно до якого відповідачем отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами, комісій, зі строком кредитування 12 місяців.
Згідно договору, сума кредиту 3600 гривень, процентна ставка за користування кредитом 48 % річних на поточну заборгованість, 90,69 % реальна річна ставка відсотків річних.
Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення тіла кредиту, сплати процентів та комісії не виконував, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка згідно з розрахунком позивача, становить 15 838,48, гривень та включає: заборгованість за тілом кредиту 7177,06 гривень, заборгованість за відсотками 7290,11 гривень, заборгованість за комісією 1371,31 гривень.
В подальшому, відбулась заміна сторони кредитора в кредитних зобов`язаннях внаслідок укладення договору факторингу від 15.12.2021 між АТ«БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ФК «ЦИКЛ ФІНАНС» № 15/12/21.
Після відступлення права вимоги за вказаним вище правочином, право вимоги за кредитним договором №26254028479503 від 28.07.2017 перейшло до ТОВ «ФК «ЦИКЛ ФІНАНС» і останнє, як новий кредитор, може вимагати стягнення з позичальниці заборгованості в примусовому порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Цикл Фінанс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Аналізуючи наведені вище докази, суд дійшов висновку, що у порушення умов договору і чинного законодавства, відповідач ОСОБА_1 , свої зобов`язання за кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед новим кредитором - ТОВ «Цикл Фінанс» належним чином не виконав.
Заборгованості ОСОБА_1 , становить 15 838,48, гривень та включає: заборгованість за тілом кредиту 7177,06 гривень, заборгованість за відсотками-7290,11 гривень, заборгованість за комісією 1371,31 гривень.
Нарахована заборгованість по тілу кредиту та відсотках є обґрунтованою та такою, що відповідає умовам договору.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення суми комісії у розмірі 3608,96 грн, суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року № 204/224/21, у якій суд дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Також, відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Таким чином, оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору не розкриває суті комісії при цьому, комісія банком нараховується відповідачу за дії, які банк здійснює на власну користь, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1371,31 грн.
Тому, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується матеріалами справи .
Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з Відповідача підлягають стягненню на користь Позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 2431,88 грн.
Також, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В обґрунтування понесення та розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. позивач надав копії таких документів: договору №43453613/1 про надання правничої допомоги від 25.08.2025, укладеного між адвокатом Гулієвою Т. М. та ТОВ «Цикл Фінас», де визначений гонорар адвоката, зокрема: правовий аналіз осставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій(консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ Цикл Фінанс» - 500 грн., складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості в тому числі попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 2500грн., формування додатків до позовної заяви( письмові докази) – 500 грн. акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, де серед інших, є боржник ОСОБА_1 , свідоцтва.
Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.
Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
При цьому, формування додатків до позовної заяви не може бути віднесено до видів правничої допомоги, які передбачені в ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також є необґрунтованим виокремлення адвокатом як самостійного виду адвокатської послуги правовий аналіз обставин спірних правовідносин, оскільки охоплюється діями адвоката із складання позовної заяви.
Отже, зважаючи на викладене, положення ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і витрати на пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн. часткове задоволення позову, суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить
Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з Відповідача підлягають стягненню на користь Позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 2431,88 грн. (14 467,17*2662,40/15838,48).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
постановив:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» що знаходиться за адресою: адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, код ЄДРПОУ 43453613) заборгованість за кредитним договором №26254028479503 від 28.07.2017 в загальному розмірі 14 467,17 грн.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС», суму судового збору в розмірі 2431,88 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн. 00. коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Сіденко