Справа № 454/71/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,
за участю секретаря КочмарН.-Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, 
в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в його користь 54,00грн. майнової шкоди та 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті протиправних дій Подільського районного суду м.Києва, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ним на адресу Подільського районного суду м.Києва направлено позовну заяву до Шевченківського районного суду м.Києва, Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Однак суддя Подільського районного суду м.Києва позбавив його доступу до правосуддя відмовивши у відкритті провадження. Проте, Київський апеляційний суд визначив підсудність його позовної заяви до Подільського районного суду м.Києва.
Такі дії судді вважає зловживанням своїм службовим становищем, в результаті яких він не міг в короткі терміни захистити свої конституційні права, що завдало йому моральної шкоди так як оточуючі його люди глузують з його дій коли він отримує рішення органів державної влади про відмову у задоволенні його вимог.
Ухвалою від 13.01.2026 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі в частині позовних вимог до Подільського районного суду м.Києва.
Вказана ухвала була оскаржена а апеляційному порядку, проте згідно постанови від 20.04.2026р. Львівського апеляційного суду – залишена в силі.
У відзиві на позовну заяву представник Державної Казначейської служби України просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що казначейська служба не може бути відповідачем у даній справі оскільки не є учасником спірних відносин між сторонами і не володіє будь-якими фактичними даними, не порушило права та інтереси позивача. Факт стягнення коштів із державного бюджету не є підставою для залучення Казначейської служби у справі, виконання судових рішень цієї категорії входить до їх повноважень. Більше того покладення на Казначейську службу обов`язку з відшкодування шкоди є безпідставним. Суд повинен відмовити у задоволенні позовних вимог якщо встановить не належного відповідача у справі. Також вказує, що суддю не може бути притягнуто до відповідальності за винесене ним рішення, за винятком вчинення злочину чи дисциплінарного проступку. Чинним законодавством не обмежено прав громадянина оскаржувати судові рішення до вищої інстанції.
У відповідь на відзив позивач зазначив, що в позові заяві чітко зазначив обставини, які підтверджують заподіяння йому моральної шкоди а представник відповідача неправильно застосовує норми матеріального та процесуального права у своєму відзиві на позовну заяву. Згідно постанови Київського апеляційного суду від 12.12.2024р. якою скасовано ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 07.10.2024р. в частині відмови у відкритті провадження тобто було порушено його право, тим самим наявні докази заподіяння шкоди позивачу.
Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м.Києва із позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Києва та Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
07.10.2024 року суддя Подільського районного суду м.Києва постановила ухвалу про відмову у відкритті провадження.
Вказана ухвала була оскаржена в апеляційному порядку та згідно ухвали колегії суддів Київського апеляційного суду від 12.12.2024 року ухвалу судді першої інстанції частково скасовано та призначено справу на новий розгляд в частині вимог до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України.
Позивач вважає, що суддя Подільського районного суду м.Києва, в порушення вимог Конституції України, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» мав намір позбавити позивача конституційних прав, грубо порушив присягу та закони України.
В Постанові пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що на підставі ст.56 Конституції України, на яку покликається в своєму позові позивач, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода, у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.
Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в тому числі майнової та моральної шкоди також передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно, щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними.
В той же час, дії судді Подільського районного суду м.Києва не визнані незаконними, а тому, твердження позивача з цього приводу є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.
Крім того, як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством. 
Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Слід врахувати і те, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем також не обґрунтовано доказами і розмір заявленої моральної шкоди, зокрема, не зазначено, з чого саме позивач виходив при визначенні суми в 1 000 000грн., чи втрат немайнового характеру, зокрема як і Державною казначейською службою України. Відсутність в законодавстві обмеження щодо максимального розміру відшкодування не може бути підтвердженням визначення такого розміру.
Важливо також зазначити, що передбачене законодавством відшкодування моральної шкоди не може бути засобом для безпідставного збагачення.

Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу шкоди.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд - 

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди – відмовити. 

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання – АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Державна казначейська служба України, місце знаходження – м. Київ, вул. Бастіонна, 6 ЄДРПОУ 37567646. 

Головуючий: Л. Ю. Фарина