Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/9533/25
Номер провадження2-др/711/45/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Петренка О.В., розглянувши в письмовому провадженні, без повідомлення (виклику) сторін, заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бабіч Тетяни Григорівни про ухвалення додаткового рішення в справі №711/9533/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, 
ВСТАНОВИВ:
24 квітня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 адвоката Бабіч Т.Г., через систему «Електронний суд», подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_2 , понесених витрат на правничу допомогу (вхідний №17910, а.с.176).
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27 квітня 2026 року, означеній заяві присвоєно номер провадження 2-др/711/45/26 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.
Заяву про ухвалення додаткового рішення представник відповідача обгрунтовує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2026 частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна.
У першій заяві по суті справи відповідач заявила про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який складає 20000 грн. Також, під час розгляду справи та до завершення судових дебатів представник відповідача заявила про надання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів з дати ухвалення судового рішення у справі.
Також представник відповідача в заяві про розподіл судових витрат зазначає про те, що відповідач не заперечує проти задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в загальному розмірі 9000 грн. У зв`язку з чим, керуючись ч.10 ст.141 ЦПК України, представник відповідача просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 різницю в розмірі судових витрат, шо складає 3000 грн, звільнивши сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.04.2026 прийнято до розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бабіч Тетяни Григорівни про ухвалення додаткового рішення в справі №711/9533/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна; розгляд заяви, керуючись ч.3 ст.270 ЦПК України, вирішено провести протягом десяти днів з дня надходження заяви без повідомлення учасників справи (а.с.185).
Відзиву (заперечень) на заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи (про ухвалення додаткового рішення), станом на день ухвалення додаткового рішення, до суду стороною позивача не подано.
Суд, дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, врахувавши процесуальну позицію представника відповідача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2026 у справі №711/9533/25 позовну заяву позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна задоволено частково.
У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано за ОСОБА_2 право власності на (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,3 кв.м.
У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано за ОСОБА_1 право власності на (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,3 кв.м.
Судовий збір компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У іншій частині позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна залишені без задоволення.
Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частинами 1, 2 ст. 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 (далі – Закон №5076) закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст. 1 Закону №5076, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 30 Закону №5076, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч.1, п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У заяві про розподіл судових витрат (про ухвалення додаткового рішення) представник відповідача акцентує увагу на тому, що в першій заяві по суті справи відповідач заявила про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який складає 20000 грн. Проте, як встановлено судом зі змісту відзиву на позовну заяву (вхідний №52263, а.с.81-83) як першої заяви відповідача по суті спору, цим учасником справи не зазначено в означеній заяві по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат. Відзив на позовну заяву містить лише заперечення відповідача щодо розміру витрат позивача на надання йому професійної правничої допомоги. 
Водночас не надання разом із відзивом на позовну заяву як першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести, не є безумовною процесуальною перешкодою для розподілу судових витрат з огляду на таке.
Відповідно до положень ч.1,2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Аналіз ч.2 статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку в суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Аналогічні висновки щодо застосування частини другої статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині другій статті 134 ЦПК України викладено у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі № 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19 та від 20 серпня 2025 року в справі № 338/1297/22 (провадження № 61-4302св25).
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що хоч відповідачем разом із відзивом на позовну заяву як першою заявою по суті спору і не подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесли і які очікують понести в зв`язку з розглядом справи, однак адвокат Бабіч Т.Г. надавала професійну правничу допомогу відповідачу, починаючи з підготовки відзиву на позовну заяву, його подання та завершуючи представництвом прав та законних інтересів відповідача під час розгляду судом цивільної справи №711/9533/25, а тому процесуальних перешкод для не розгляду по суті заяви про ухвалення додаткового рішення суд не вбачає.
Як встановлено судом, представник відповідача адвокат Бабіч Т.Г. у мотивувальній частині заяви про ухвалення додаткового рішення вказує про те, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу внаслідок розгляду цивільної справи №711/9533/25 склали 20 000 грн (а.с.176).
Водночас розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
Як встановлено судом під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення і підтверджується матеріалами справи, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення, представником відповідача адвокатом Бабіч Т.Г. додано копії: 1) ордеру серії СА №1141033 від 05.11.2025, відповідно до якого адвокат Бабіч Т.Г. надає правничу допомогу ОСОБА_1 в Придніпровському районному суді м. Черкаси на підставі договору про надання правничої допомоги №б/н від 04.11.2025 (а.с.177); 2) договору про надання правничої допомоги №б/н від 04 листопада 2025 року, що укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Бабіч Т.Г. (а.с.178-180); 3) додаткової угоди №1 від 11.11.2025 до договору про надання правничої допомоги №б/н від 04 листопада 2025 року, що укладена між ОСОБА_1 та адвокатом Бабіч Т.Г. (а.с.181); 4) акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 24.04.2026 (а.с.183); 5) довідки про отримання гонорару від 10.12.2025 (а.с.182).
Відповідно до договору про надання правничої допомоги №б/н від 04 листопада 2025 року, що укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Бабіч Т.Г., суд встановив, що предметом договору є надання адвокатом Бабіч Т.Г. правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництво та захист інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади…, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства....
Пунктом 3.1 договору про надання правничої допомоги №б/н від 04 листопада 2025 року передбачено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін (а.с.178-180).
Отже, аналіз означеного правочину дає підстави для висновку, що загальна вартість правничої допомоги за цим договором сторонами останнього підлягала визначенню (узгодженню) шляхом укладення додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги №б/н від 04 листопада 2025 року.
Як встановлено судом зі змісту додаткової угоди №1 від 11.11.2025 до договору про надання правничої допомоги №б/н від 04 листопада 2025 року, сторони означеного правочину обумовили, що клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 20000 грн за надання правничої допомоги у справі щодо поділу спільного майна подружжя; обсяг правничої допомоги, яка надається відповідно до цієї додаткової угоди, включає: вивчення матеріалів клієнта, ознайомлення з матеріалами справи №711/9533/25, надання усної консультації, складання та подання до суду заяв по суті справи №711/9533/25, представництво інтересів клієнта в Придніпровському районному суді м. Черкаси у справі №711/9533/25 (а.с.181).
Також із довідки про отримання гонорару від 10.12.2025, що складена адвокатом Бабіч Т.Г., суд встановив, саме 10.12.2025 ОСОБА_1 як клієнтом сплачено адвокату Бабіч Т.Г. гонорар у розмірі 20000 грн за надану адвокатом правничу допомогу в Придніпровському районному суді м. Черкаси у справі №711/9533/25.
Означена вище довідка про отримання гонорару відповідає критеріям належності і допустимості доказів, а відповідно є належним і допустимим засобом доказування факту отримання коштів адвокатом Бабіч Т.Г. від клієнта ОСОБА_1 на виконання умов додаткової угоди №1 від 11.11.2025 до договору про надання правничої допомоги №б/н від 04 листопада 2025 року, що узгоджується з правовим висновком, який викладений у п.94 постанови Верховного Суду від 02.12.2021 у справі №280/5176/20 (адміністративне провадження № К/9901/5763/21 К/9901/10493/21).
Також суд безпосередньо дослідив акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 21.04.2026 до договору про надання правничої допомоги від 04.11.2025, зі змісту якого встановив, що клієнт ОСОБА_1 та адвокат Бабіч Т.Г. склали означений акт, відповідно до якого адвокат надала, а клієнт прийняла наступну правничу допомогу у цивільній справі №711/9533/25: 1) вивчення матеріалів справи №711/9533/25; 2) збір доказів для складання заяв по суті справи №711/9533/25; 3) складання та подання до Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/9533/25 заяв по суті справи, процесуальних заяв; 4) участь у судових засіданнях Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/9533/25. Також, у п.2,3 акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 21.04.2026 до договору про надання правничої допомоги від 04.11.2025 між клієнтом ОСОБА_1 та адвокатом Бабіч Т.Г. визначено те, що загальна вартість наданої правничої допомоги складає 20000 грн, яка здійснена в повному обсязі (а.с.183).
У зв`язку з викладеним, суд, дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, в якій міститься обгрунтування представником відповідача розміру витрат на правничу допомогу, встановив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 20000 грн, є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (зокрема, підготовкою відзиву на позовну заяву (а.с.81-83) та запереченням на відповідь на відзив (а.с.107-109), заяви про проведення позасудового врегулювання спору шляхом медіації (а.с.111-112), клопотань про долучення доказів (а.с.91, 115), заяви про виклик свідків (а.с.122) та участі в судових засідання, що відбулися 24.12.2025 (а.с.96), 22.01.2026 (а.с.128), 02.02.2026 (а.с.132) та 09.04.2026 (а.с.152); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.
З аналізу статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Це означає, що позивач, як особа, яка заперечує зазначений відповідачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності судових витрат, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 137 ЦПК України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22 (провадження № 61-13766св24).
За приписами статті 13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що зменшення розміру витрат на правову допомогу, отриману відповідачем у заявленому та доведеному обсязі, без відповідної заяви іншої сторони у спорі - позивача, є порушення вимог статті 13, частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України. 
Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень ст.13, 137 ЦПК України викладений в постановах Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №361/10208/23 (провадження № 61-12269св24) та 25.03.2026 у справі №703/1666/22 (провадження № 61-13533св23), що судом застосовуються з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
Як встановлено судом із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 та/або представник позивача адвокат Безвершенко І.С. заперечень щодо витрат на правничу допомогу до суду не подали, а також не подали і клопотання про їх зменшення. 
Водночас, оскільки позивач пред`явив п`ять позовних вимог як немайнового, так і майнового характеру, дві з яких були задоволені судом, тому, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 12000 грн у рахунок компенсації витрат на надання відповідачу професійної правничої допомоги адвокатом, що визначена пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких судом позивачу відмовлено (20000 грн/5 (кількість пред`явлених позовних вимог) = 4000 грн; 4000 грн х 3 (кількість позовних вимог, у задоволенні яких судом позивачу відмовлено) = 12000 грн)).
Водночас, щодо прохання представника відповідача адвоката Бабіч Т.Г. про стягнення з ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 лише різниці між розміром судових витрат сторони відповідача (12000 грн) та розміром відповідних витрат сторони позивача, які визнаються відповідачем (9000 грн), суд зазначає про таке.
Як встановлено судом, додатковим рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.05.2026 заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Безвершенко Ірини Сергіївни про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; ухвалено додаткове рішення в цивільній справі №711/9533/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень та 1000 (одна тисяча) гривень витрат на проведення експертної оцінки, а всього 9000 (дев`ять тисяч) грвиень; у іншій частині заяву залишено без задоволення.
Частиною 10 ст.141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
З аналізу означеної норми процесуального права суд зробив висновок, що зустрічне зарахування судових витрат є правом суду, а не його обов`язком.
Водночас, оскільки заяви про ухвалення додаткових судових рішень подані представниками сторін у різний період у часі, а також те, що кожній заяві присвоєно окремий номер провадження та те, що заява про ухвалення додаткового рішення за заявою представника позивача, станом на час розгляду заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, вже розглянута з ухваленням додаткового судового рішення, тому суд не вбачає правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.10 ст.141 ЦПК України.
З огляду на викладене, у справі слід ухвалити додаткове рішення про часткове задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бабіч Т.Г. про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ч.13 ст.7, ст. 133, 137, 141, 246, 265, 270, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бабіч Тетяни Григорівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі №711/9533/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень. 
У іншій частині заяву залишити без задоволення.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне додаткове рішення складене 05 травня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко