Справа № 467/379/26
Провадження № 2/467/361/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: 
головуючого - судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 рокутовариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» звернулось до суду із позовною заявою доОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що 04 січня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ІРБІС» та відповідачем було укладено договір №42350076 про надання коштів фінансового кредиту.Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачу. Згідно п. 3.1 Договору сума кредиту становить 5000 грн., стандартна процентна ставка становить 3 % в день, строк кредиту 90 днів. Відповідно до договору п.3.2.1 п. 3.2 пільговий період 30 календарних днів з 04.01.2022 по 03.02.2022 - 2%, стандартний період 60 календарних днів з 04.02.2022 по 04.04.2022 - 3%. 01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та позивачем укладено договір факторингу № 01092025/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ірбіс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Позика» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Позика» приймає належні ТОВ «ФК «Ірбіс» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 року ТОВ «ФК «Позика» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17000 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн., заборгованості за відсотками 12000 грн. Враховуючи вищевикладене, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 17000 грн., судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 к. та витрати на правову допомогу у розмірі 5500 грн.
Спрощене позовне провадження у справі було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2026 року з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, висловив свою позицію щодо підтримання висунутих позовних вимог.
Відповідач двічі в судове засідання також не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання, причин свого неприбуття не повідомляв, будь - яких заяв чи клопотань до суду не направив.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 04 січня 2022 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» було укладено договір №42350076 про надання фінансового кредиту. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачу. Згідно п. 3.1 Договору сума кредиту становить 5000 грн., стандартна процентна ставка становить 3 % в день, строк кредиту 90 днів. Відповідно до договору п.3.2.1 п. 3.2 пільговий період 30 календарних днів з 04.01.2022 по 03.02.2022 - 2%, стандартний період 60 календарних днів з 04.02.2022 по 04.04.2022 - 3%.
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та позивачем укладено договір факторингу № 01092025/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ірбіс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Позика» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Позика» приймає належні ТОВ «ФК «Ірбіс» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до витягу із додатку №1 договору факторингу №№ 01092025/1 від 01.09.2025 року ТОВ «ФК «Позика» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17000 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн., заборгованості за відсотками 12000 грн.
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. У свою чергу відповідачкою не доведено того, що вона сплачувала заборгованість за договором позики первісному чи новому кредитору.
Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц.
У порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК).
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
ТОВ «ІРБІС» ОСОБА_1 ідентифікована універсальним ідентифікатором 763031, про що свідчить відповідна довідка від 01 вересня 2025 року.
Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 21 жовтня 2025 року підтверджено успішне зарахування кредитних коштів 04 січня 2022 року у розмірі 5000 грн. на картку НОМЕР_1 , що повністю підтверджує факт виконання позивачем свого зобов`язання перед відповідачем.
За повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 04 травня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 , 04 січня 2022 року на вказану картку відбулось зарахування коштів у розмірі 5000 грн.
За змістом розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором складає 17000 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн., заборгованості за відсотками 12000 грн.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашена, що є порушенням законних прав позивача.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Таким чином, встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в межах суми заявлених позовних вимог у сумі 5000 грн., заборгованості за відсотками 12000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивач просив стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 к. та витрати на правову допомогу у розмірі 5500 грн.
Витрати на оплату судового збору позивача та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5500 грн. підтверджуються матеріалами справи: платіжною інструкцією від 03 березня 2026 року № 42350076 на суму 2662 грн. 40 к., договором про надання правничої допомоги № 39493634/01 від 02 січня 2026 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Бізнес позика» і ФОП ОСОБА_2 , додатковою угодою від 16 лютого 2026 року, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 841 від 22 липня 2016 року адвокатом Лівак І.М., описом виконаних робіт та актом наданих послуг від 16 лютого 2026 року
У зв`язку з доведенням позивачем понесених судових витрат, задоволенням позову у повному об`ємі та відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України та стягненню з відповідача. 
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (07406, м. Бровари Київської області, вул. Симона Петлюри, 21/1 ЄДРПОУ 39493634) заборгованість за кредитним договором від 04 січня 2022 року у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн., заборгованості за відсотками 12000 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (07406, м. Бровари Київської області, вул. Симона Петлюри, 21/1 ЄДРПОУ 39493634) судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 к.
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (07406, м. Бровари Київської області, вул. Симона Петлюри, 21/1 ЄДРПОУ 39493634) витрати на оплату правової допомоги у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання його копії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М. Кологрива